ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/426/20                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: А.М. Бабич
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  07 липня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді                    Кучми А.Ю., 
суддів                                        Аліменка В.О., Безименної Н.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року (м. Київ, дата складання повного тексту - 15.04.2020) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 11.01.2020 за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів: №0000953305 про застосування штрафних санкцій в сумі 6800,00 грн; №0000963305 про застосування штрафних санкцій в сумі 1,00 грн.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області (код ЄДРПОУ 43142920) від 11.01.2020 №0000953305 про застосування штрафних санкцій в сумі 6800,00 грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
14.04.2020 до суду надійшло клопотання адвоката Драченка В.В. від 13.04.2020 про розподіл судових витрат, в якій просив ухвалити додаткове судове рішення про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області на користь позивача 8000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року залишено без розгляду клопотання про розподіл судових витрат.
Суд першої інстанції виходив з того, що заявником не було своєчасно подано відповідні докази на відшкодування витрат на правову допомогу.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, представником позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву позивача про розподіл судових витрат. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неправильно та неповно досліджено докази і встановлено обставини у справі та порушено норми процесуального права. Зокрема, апелянт наголошує, що ним було повністю дотримано алгоритм дій, відповідно до положень КАС України спрямованих на стягнення витрат на професійну допомогу. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.
Згідно з ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Як вбачається з матеріалів справи, 14.04.2020 представником позивача подано клопотання про розподіл судових витрат, в якій просив ухвалити додаткове судове рішення про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області на користь позивача 8000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Клопотання мотивоване тим, що представником позивача 03.04.2020 до вирішення спору подавалось клопотання, в якому вказано про надання доказів на підтвердження понесених витрат протягом п`яти днів після оприлюднення рішення в ЄДРСР. Оскільки розмір гонорару напряму залежить від результату вирішення спору, адвокат позивача вважає такі обставини поважною причиною ненадання доказів понесених судових витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів. Зазначає, що відповідно до акту виконаних робіт клієнту надано послуги, на які витрачено 8 годин, що відповідно до умов договору становить 8000,00 грн (1000,00 грн за годину роботи).
Попереднього розрахунку судових витрат суду під час розгляду справи не було надано. Натомість у позовній заяві зазначено, що позивач планує понести витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.
Суд першої інстанції зазначив, що під час прийняття рішення надав оцінку клопотанню про розподіл судових витрат та вирішив дане питання. Оскільки позивач не надав належних і достовірних доказів понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу, не повідомив обставин і не надав доказів суду щодо перешкод для їх своєчасного надання, не навів поважних причин неможливості надання таких доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх розподілу. 
Залишаючи без розгляду заяву про розподіл судових витрат  на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції зауважив, що позивач не наддав належних і достовірних доказів понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу, не повідомив та не наддав суду доказів щодо перешкод для своєчасного надання, не навів поважних причин неможливості надання таких доказів у встановлений строк.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення дебатів у справі сторона зробила про це заяву.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.
Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» № 7 від 20.05.2013 додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятися), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.
Приписами ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України  при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно положень ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.
Слід зазначити, що позивачем було подану заяву про розподіл судових витрат, в якій зазначено, що докази витрат, які будуть понесені в зв`язку з розглядом справи будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України.
Також, до позовної заяви додано договір про надання правової допомоги №118-06 від 21.06.2019.
Після винесення судом першої інстанції рішення по справі, представником позивача в п`ятиденний термін подано клопотання про розподіл судових витрат, до якого надано підтвердження судових витрат, а саме: акт виконаних робіт №1 до договору про надання правової допомоги №118-06 від 13.04.2020 в якому вказано, що адвокат надав клієнту наступну правову допомогу: 09.12.2019 консультація (70 хв.); 19.12.2019 написання та подання заперечення на акт перевірки від 09.12.2019 №214/23-00-33-05-0403/ 3383712567 (110 хв.); 04.02.2020 підготовча робота для складення позовної заяви, збір та копіювання документів, аналіз законодавства та судової практики (70 хв.); 04.02.2020 написання та подача позовної заяви (130 хв.); 02.04.2020 написання та подача заяви про надання доказів понесених судових витрат на правничу допомогу протягом 5 днів за днем оприлюднення рішення в ЄДРСР (10хв.); 13.04.2020 написання клопотання про розподіл судових витрат, складання актів та розрахунків (90 хв.).
В п.2 даного акту зазначено, що загальна вартість послуг становить 8000,00 грн.
На підтвердження понесених витрат позивачем подано квитанцію про оплату послуг згідно договору про надання правової допомоги №118-06 на суму 8000 грн, відповідно до виставленого рахунку на оплату.
Враховуючи, що представником позивача до закінчення розгляду справи (справа розглядалась у порядку спрощеного провадження) було подано заяву (а.с.53) в якій повідомлено, що сторона позивача надасть до суду докази про понесені витрати на професійну правничу допомогу потягом п`яти днів за днем оприлюднення рішення в Єдиному реєстрі судових рішень, а також враховуючи, що відповідні докази були надані у строк, передбачений ч.7 ст.139 КАС України, колегія судді не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для залишення заяви про розподіл судових витрат без розгляду, оскільки дії заявника повністю відповідають приписам КАС України.
Як вбачається з акту виконаних робіт №1 до договору про надання правової допомоги №118-06 від 13.04.2020, рахунку на оплату від 13.04.2020 №118-06 та копії платіжного доручення від 13.04.2020 №1114, дані документи було складено після прийняття рішення у справі, тобто надати їх до його прийняття було неможливо.
Разом із тим, враховуючи, що судом першої інстанції клопотання позивача про розподіл судових витрат було залишено без розгляду через відсутність поважних причин неподання доказів щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, тобто у зв`язку з порушенням заявником норм процесуального права, тому надання оцінки умовам договору про надання правової допомоги, співмірності розміру таких витрат, розміру гонорару адвоката є передчасним, оскільки дані обставини мають бути дослідженні при розгляді клопотання по суті і можуть бути підставою для задоволення чи відмови у задоволенні клопотання.
У свою чергу, суд апеляційної інстанції не переглядає клопотання позивача про розподіл судових витрат по суті, а лише вирішує процесуальне питання щодо правомірності чи протиправності залишення його без розгляду.
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції про залишення без розгляду клопотання постановлена передчасно, тому наявні підстави для її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції щодо вирішення по суті клопотання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст. ст. 132, 134, 139, 241, 242, 252, 310, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року - скасувати.
Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішень направити до Черкаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду клопотання про розподіл судових витрат.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 07.07.2020.

Головуючий суддя:                                                                                        А.Ю. Кучма 

                                                                                                                          В.О. Аліменко

                                                                                                               Н.В. Безименна