Постанова
Іменем України
17 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 695/3295/18
провадження № 61-14340св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С.Ю., Петрова Є.В., 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто»,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області                              від 16 квітня 2019 року у складі судді Середи Л. В. та постанову Черкаського апеляційного суду від 26 червня 2019 року у складі колегії суддів:                  Василенко Л. І., Єльцова В. О., Карпенко О. В.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто»(далі - ТОВ «Авто Просто») про захист прав споживача.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16 червня 2017 року між 
ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Просто» укладено договір № 724011 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі, предметом якого є надання учаснику послуг системи «АвтоТак», спрямованих на придбання автомобіля. Договір укладений шляхом підписання самого Договору, Додатку № 1 та Додатку 
№ 2 до договору.
Додатком № 1 до Договору передбачено, що ОСОБА_1 сплачує плату за послуги, пов`язані зі вступом до Системи в розмірі 6 438, 24 грн, які 
 ОСОБА_1 сплатив 16 червня 2017 року. Через систему «АвтоТак» мав бути поставлений транспортний засіб ЗАЗ «Sens», поточна ціна автомобіля становить 178 840, 00 грн.
Виконуючи умови Договору позивач сплатив суму коштів у розмірі 
87 438, 24 грн.
На думку позивача, договір укладено з порушенням норм чинного законодавства, а його умови порушують права споживача. Учасник Договору зобов`язаний сплатити вступний внесок, плату за послуги, яка визначається у відсотках від поточної ціни автомобіля, щомісячні повні внески, за рахунок яких відповідач оплачує автомобіль та формує фонд для повернення коштів, що разом становлять повні внески, частиною з яких є щомісячний внесок в оплату послуг відповідачу. Відповідач гарантує надання учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання учасником всіх зобов`язань, передбачених Договором.
ОСОБА_1 посилався на те, що при укладенні спірного договору він отримав від відповідача нечітку, неправдиву інформацію стосовно умов Договору, порядку його виконання, тоді як за умови належного роз`яснення йому всіх умов та наслідків, він не погодився б на укладення цього Договору, оскільки його умови є несправедливими, порушують принцип добросовісності цивільних відносин, створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Крім того, договір укладено з використанням нечесної підприємницької практики, яка вводить споживача в оману та в умовах договору діє пірамідальна схема під назвою «система придбання в групах АвтоТак».
Враховуючи, що зміст договору є складним для сприйняття і розуміння правової природи правочину, прав та обов`язків сторін, спрямований на використання відповідачем нечесної підприємницької практики, його укладено під впливом помилки щодо обставин, які мають істотне значення, порушено права споживача, ОСОБА_1 просив суд визнати недійсним із моменту укладення Договір № 724011 від 16 червня 2017 року про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Просто», та стягнути з ТОВ «Авто Просто» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 87 438, 24 грн.
Короткий зміст рішення судів першої  та апеляційної інстанцій
Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області 
від 16 квітня 2019 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Черкаської області від 26 червня 2019 року, в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, мотивовано тим, що ОСОБА_1 після ознайомлення з умовами договору, протягом 14 днів із дня його підписання не звертався до ТОВ «Авто Просто» з вимогою про його розірвання та погодився із запропонованими умовами. Крім того, на виконання умов зазначеного правочину, позивач сплачував кошти, що передбачено його умовами, що свідчить про визнання умов договору позивачем.
Діяльність ТОВ «Авто Просто» за системою придбання автомобілів у групах «АвтоТак» не може бути визначена як функціонування «пірамідальної схеми», оскільки за схемою придбання товарів у групах придбавають товар усі учасники за рахунок об`єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачем - учасником схеми є тільки в часі одержання автомобіля кожним з них, за умов виконання своїх зобов`язань.
Крім того, суди першої та апеляційної інстанцій вважали відсутнім істотний дисбаланс прав та обов`язків сторін договору, умови якого визначені з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Позивач мав можливість на власний розсуд приймати умови правочину, виходячи із принципу свободи договору, закріпленого в статті 627 ЦК України, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
25 липня 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області 
від 16 квітня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду 
від 26 червня 2019 року, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду від 05 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
У серпні 2019 року  справа надійшла до Верховного Суду. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій повно та всебічно не дослідили обставини, що мають значення для справи, та ухвалили судові рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зокрема, суди не застосували до спірних правовідносин пункт 7 частини першої статті 21 ЗУ «Про захист прав споживачів» та не звернули належної уваги на те, що статтями 2, 9 спірного договору та розділом «Визначення термінів» грубо порушено вищевказану статтю закону, оскільки термін «поточна ціна автомобіля» не є визначеною в договорі ціною автомобіля. Зазначене свідчить, що позивач як споживач послуг не знав достовірної інформації щодо остаточної ціни товару, марки та кольору автомобіля.
Судами не застосовано до спірних правовідносин положення частини третьої статті 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», якою забороняються як такі, що вводять в оману утворення, експлуатація або сприяння пірамідальних схем, та не спростовано твердження позивача про те, що його автомобіль залежить не від його бажання чи вибору, а від інтересів всіх учасників групи, що і є свідченням пірамідальної схеми.
Висновки судів суперечать правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 05 лютого 2018 року у справі № 403/506/16-ц, від 07 березня 2018 року у справі № 201/5350/15-ц, від 09 вересня 2018 року у справі № 380/63/16-ц.
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу
29 серпня 2019 року надійшов відзив від ТОВ «Авто ПРОСТ», в якому просить касаційну скаргу відхилити, оскаржувані судові рішення залишити без змін. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
16 червня 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Просто» укладено договір № 724011 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі, предметом якого є надання учаснику послуг системи «АвтоТак», спрямованих на придбання автомобіля.
Договір укладено шляхом його підписання сторонами та підписання Додатку № 1 та Додатку № 2, які є невід`ємними його частинами.
Відповідно до статті 3 договору, яка визначає права учасника групи, учасник групи має право, зокрема, право достроково розірвати Договір, право односторонньо відмовитись від Договору протягом 14 календарних днів з дати його укладання
Статтею 19 Договору визначено, що підписання Договору та додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та їх згоди з усіма визначеннями, умовами та змістом Договору та додатків до нього. Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника TOB «Авто Просто», уважно прочитав та зрозумів угоду та додатки до неї, що засвідчив своїм підписом.
Додатком № 1 до спірного договору передбачено, що позивач сплачує плату за послуги, пов`язані зі вступом до системи в розмірі 6 438, 24 грн, а транспортним засобом, який має бути поставлений через систему «АвтоТак» є ЗАЗ «Sens». Поточна ціна автомобіля становить 178 840,00 грн. 
Згідно з умовами Додатку № 2 до договору ОСОБА_1 , як учасник, зобов`язаний протягом строку дії Договору належним чином та у встановлений Договором строк виконати усі зобов`язання зі сплати періодичних платежів разом із щомісячною винагородою Товариства, учасник має право на сплату 50 % від розміру щомісячної винагороди у складі кожного сплаченого авансового внеску.
Виконуючи умови Договору, позивач, сплатив суму коштів у розмірі 
87 438, 24 грн, що стверджується копіями квитанцій та сторонами не заперечується.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно зі ст. 627 ЦК України, яка регламентує свободу договору, відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. ч. 3 та 5 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно до статті 19 Договору підписання останнього та додатків до нього є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами та їх згоди з усіма визначеннями, умовами та змістом угоди й додатків до неї.
Таким чином, судами встановлено, що позивач погодився з умовами угоди, підписавши її та вчиняючи дії на її виконання.
Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Відповідно до положень, зазначених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.
Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
Законом України від 2 червня 2011 року № 3462-IV «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг» (введено в дію з 9 січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» та доповнено п. 11-1 , відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.
На підставі цього Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (як уповноважений державний орган) (далі - Нацкомфінпослуг), затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (розпорядження від 9 жовтня 2012 року № 1676 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах») (далі - Ліцензійні умови).
Ліцензійні умови закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників (і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах.
Аналіз Ліцензійних умов свідчить, що діяльність таких груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та/або послуг.
Згідно з п. 1.2 ч. 1 Ліцензійних умов адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі - це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об`єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи.
Доводи касаційної скарги, про те, що Договір укладений з використанням нечесної підприємницької діяльності, що вводить споживача в оману, а його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, адже в Договорі відсутні терміни отримання автомобіля та не визначено строк дії договору, спростовані судами та не заслуговують уваги з наступних підстав. 
Так, поняття «несправедливі умови договору» закріплене в ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». 
Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу.
Аналізуючи норму ст. 18 цього Закону, можна дійти висновку, що умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони, по-перше, порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві. 
Щодо посилання скаржника на наявності ознак нечесної підприємницької практики, яка спрямована на утворення, експлуатацію, сприяння розвитку «пірамідальних схем» не заслуговує уваги, так як судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що діяльність ТОВ «Авто Просто» за системою придбання автомобілів у групах «АвтоТак» не може бути визначена як функціонування «пірамідальної схеми», оскільки за схемою придбання товарів у групах придбавають товар усі учасники за рахунок об`єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачем - учасником схеми є тільки в часі одержання автомобіля кожним з них, за умов виконання своїх зобов`язань.
Крім того, у системі придбання автомобілів у групах «АвтоТак», ТОВ «Авто Просто» здійснює лише адміністрування фінансових коштів, що, як зазначалось підпадає під поняття «фінансова послуга» в розумінні Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг».
Отже, суд першої та апеляційної інстанції, встановивши всі обставини справи, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що не вбачається наявність істотного дисбалансу прав та обов`язків сторін Договору № 724011                    від 16 червня 2017 року, оскільки умови Договору визначені з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Позивач мав можливість на власний розсуд приймати чи не приймати ці умови, виходячи із принципу свободи договору, закріпленого в ст. 627 ЦК України.
Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (стаття 598 ЦК України).
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 5 Розділу І Договору передбачено, що Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами й діє протягом десяти років, але в будь-якому разі до моменту виконання обома сторонами всіх зобов`язань, передбачених договором (а.с. 8).
Враховуючи зазначене, підстави для визнання недійсним спірного Договору відсутні, оскільки на момент його укладення позивач був ознайомлений з умовами Договору, засвідчив своїм підписом згоду на його умови, а умови Договору не суперечать чинному законодавству України.
Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 16 травня 2019 року  у справі №405/2770/17-ц та у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року в справі №204/7352/17. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
З огляду на наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів вважає, що під час дослідження доказів та встановлення фактичних обставин у справі, судом апеляційної інстанції не були порушені норми процесуального права та правильно застосовані норми матеріального права, а, тому рішення суду першої та апеляційної інстанції є законними та обґрунтованими.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного судувважає, що доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанції, не ґрунтуються на нормах права та зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням.
Щодо судових витрат
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області                              від 16 квітня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 26 червня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.        
 
Судді                                                                              В. М. Сімоненко
 
                                                                                       С. Ю. Мартєв
 
                                                                                       Є. В. Петров