Ухвала
Іменем України 
16 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 127/7297/16-ц
провадження № 61-13212ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., 
Коломієць Г. В.
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 05 серпня 2020 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Вінницької області від 30 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , законним представником якої є Вороновицький психоневрологічний інтернат, ОСОБА_9 , Вінницький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання», Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про визнання рішення виконавчого комітету недійсним, скасування свідоцтва про право власності на житло, 
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним вище позовом.
Рішенням Вінницького міського суду від 04 травня 2017 року позов 
ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано 
пункт 2.15 рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради 
від 25 березня 1999 року № 339 «Про приватизацію державного житлового фонду в місті Вінниці». Скасовано свідоцтво на право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 , видане 25 березня 
1999 року Виконавчим комітетом Вінницької міської ради на ім`я ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , 
ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 30 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_13 задоволено. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області 
від 04 травня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 01 березня 2018 року касаційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_14 - представника ОСОБА_2 , залишено без задоволення. Рішення Апеляційного суду Вінницької області від 30 серпня 2017 року залишено без змін (провадження № 61-9636св18).
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Вінницької області 
від 30 серпня 2017 року за нововиявленими обставинами.
Заяву обґрунтовано тим, що про нововиявлені обставини їй стало відомо після отримання у червні 2020 року акта № 131 стаціонарної судово-психіатричної експертизи від 21 травня 2009 року, у якій зазначено, що заявник ОСОБА_1 з 15 лютого 1999 року по 28 травня 1999 року перебувала на стаціонарному лікуванні параноїдної шизофренії у Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні ім. ак. О. І. Ющенка, про що не було відомо суду. Перебуваючи у важкому стані на стаціонарному лікуванні, не мала можливості в день оформлення документів для приватизації квартири, 
а саме 18 лютого 1999 року, з`явитись в ЖЕК для надання письмової згоди на приватизацію своєї квартири. Вважала, що нововиявлені обставини 
є істотними, оскільки вона не була здатна давати письмову згоду, свідомо приймати участь у приватизації квартири, чим порушено частину другу статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 05 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Вінницької області від 30 серпня 2017 року. Рішення Апеляційного суду Вінницької області від 30 серпня 
2017 року залишено в силі.
04 вересня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 05 серпня 
2020 року.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Вінницького міського суду 
від 04 травня 2017 року, посилаючись на неповне з`ясування судом апеляційної інстанції фактичних обставин справи, неповне дослідження та ненадання правової оцінки наявним у справі доказам. Зазначає, що суд проігнорував акт № 131 стаціонарної судово-психіатричної експертизи 
від 21 травня 2009 року, який, на думку заявника, встановлює її тяжкий стан у період з 15 лютого 1999 року по 28 травня 1999 року, у зв`язку з чим вона не здатна була у день оформлення документів для приватизації квартири, а саме 18 лютого 1999 року, з`явитись в ЖЕК для надання письмової згоди на приватизацію своєї квартири та свідомо приймати участь у її приватизації, а тому є підстави для перегляду рішення Апеляційного суду Вінницької області від 30 серпня 2017 року за нововиявленими обставинами.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Перевіривши доводи касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до частини першої та другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Згідно з частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Частиною п`ятою статті 423 ЦПК України визначено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
За змістом наведених правових норм необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи.
У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» судам роз`яснено, що нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь 
у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, 
є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Апеляційного суду Вінницької області від 30 серпня 2017 року за нововиявленими обставинами, суд апеляційної інстанції вірно виходив із того, що наведені заявником підстави та обставини не є нововиявленими 
у розумінні статті 423 ЦПК України та не можуть бути підставою для скасування судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, 
а вищезазначений акт № 131 стаціонарної судово-психіатричної експертизи від 21 травня 2009 року та інші доводи, якими заявник обґрунтовує вимоги заяви про перегляд судового рішення, вже були предметом дослідження судами під час розгляду по суті справи № 127/7297/16-ц, та яким було надано відповідну правову оцінку в межах заявлених позовних вимог. 
Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду 
від 05 серпня 2020 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Вінницької області від 30 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , законним представником якої є Вороновицький психоневрологічний інтернат, ОСОБА_9 , Вінницький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання», Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про визнання рішення виконавчого комітету недійсним, скасування свідоцтва про право власності на житло відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                         Д. Д. Луспеник
 
                                                                                                                Б.І. Гулько
 
                                                                                                                 Г. В. Коломієць