КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

 

Єдиний унікальний номер справи № 760/32109/18
Головуючий у першій інстанції - Усатова І.А.
Номер провадження № 22-ц/824/6483/2020
 
                           ПОСТАНОВА
                                            ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
           29 липня 2020 року                                                                                      м. Київ
Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Яворського М.А. (суддя-доповідач),          Кашперської Т.Ц.,          Фінагеєва В.О.,
розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 01 липня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Житло-сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахування індексу інфляції та трьох відсотків річних, -
                                             ВСТАНОВИВ:
У лютому 2018 року ТОВ «Управлінська компанія «Житло-сервіс» звернулось до суду із вказаним позовом, відповідно до якого просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Управлінська компанія «Житло-сервіс» заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 18 425,96 грн, що утворилась за період з 09 грудня 2016 року по 30 вересня 2018 року по договорах «Про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території» від 08 вересня 2016 року у розмірі 7121,87 грн, витрат по дворовому освітленню в розмірі 9,73 грн. та витрат по наданню послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення в розмірі 11 294,36 грн, 3% річних у розмірі 1058,61 грн, інфляційну складову у розмірі 1 792,14 грн, а також судовий збір у розмірі 1762 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ТОВ «Управлінська компанія «Житло - сервіс» здійснює з 09 грудня 2016 року обслуговування та експлуатацію збудованого із залученням коштів фізичних та юридичних осіб житлового будинку з об`єктами соціально - культурного призначення по АДРЕСА_1 .
Зазначено, що відповідачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 .
Вказує, що між ТОВ «Управлінська компанія «Житло - сервіс» та ОСОБА_1 було укладено договір «Про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території» від 08 вересня 2016 року та договір «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення» від 09 грудня 2017 року.
Зазначає, що всупереч умовам вказаних договорів та нормам законодавства, у зв`язку з неповною та несвоєчасною оплатою спожитих послуг опалення у відповідача виникла заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді утримання будинку, споруд та прибудинкової території по зазначених договорах.
Позивач вказує, що відповідач, укладаючи договір на утримання житла, отримавши для підписання договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення схитрив, повернувши позивачу підписаний договір опалення з датою 09 грудня 2017 року, тобто, не врахувавши надання позивачем послуг опалення до зазначеної в повернутому договорі опалення дати, при цьому, відповідачем на умовах п. 9 та п. 11 договору опалення у грудні 2016 року було здійснено авансовий платіж на суму 967,50 грн.
Також зазначено, що станом на дату звернення до суду з даним позовом, відповідач не виконав свій обов`язок та не розрахувався в повному обсязі за період з 09 грудня 2016 року по 30 вересня 2018 року на загальну суму 18 425,96 грн, з яких: заборгованість за утримання будинку - 7 121,87 грн, та 9,73 грн. - частка відповідача за чотири місяці дворового освітлення, за опалення - 11 294,36 грн.
Враховуючи вищевикладене, ТОВ «Управлінська компанія «Житло - сервіс» просило задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 01 липня 2019 року позовні вимоги ТОВ «Управлінська компанія «Житло - сервіс» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Управлінська компанія «Житло - сервіс» заборгованість за комунальні послуги в розмірі 18 425,96 грн, що утворилась за період з 09 грудня 2016 року по 30 вересня 2018 року по договорах «Про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території» від 08 вересня 2016 року та «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення» від 09 грудня 2017 року, 3% річних у розмірі 1058,61 грн, інфляційну складову у розмірі 1 792,14 грн, а також судовий збір у розмірі 1762 грн.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що його заборгованість перед ТОВ «Управлінська компанія «Житло - сервіс» становить 13 119,34 грн, а не 18 425,96 грн, що пояснюється наступним. 
Апелянт зазначає, що відповідно до укладеного договору «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення» встановлено, що споживач зобов`язаний сплачувати послуги в установлений цим договором строк, який визначений умовами п.9 та п.11 договору опалення. Вказано, що згідно із укладеним договором вартість 1 Гкал становила 1 340,25 грн, тому заборгованість за опалення по лічильнику повинна становити 6 896,79 грн, враховуючи аванс 967,50 грн, який оплачений перед початком опалювального сезону в грудні 2016 року.
Окрім того, ОСОБА_1 зазначає, що ТОВ «Управлінська компанія «Житло - сервіс» жодним чином не реагувало на його листи щодо коректного нарахування опалення, яке б відповідало показникам лічильника, що призвело до виникнення заборгованості. 
Апелянт вказує, що судом першої інстанції не було повною мірою з`ясовано порядок обчислення вартості послуг за опалення місць загального користування, тобто правильність розподілу суми опалення місць загального користування не лише на площу проданих приміщень, а на загальну житлову площу будинків 20316,9 кв.м., включаючи непродані квартири та нежитлові приміщення, право власності на які було в той час оформлено на забудовника - ПАТ «ХК «Київміськбуд». ОСОБА_1 вважає, що в результаті некоректного розподілу та не виставлення рахунків забудовнику - ПАТ «ХК «Київміськбуд» - власнику непроданих на той час приміщень, власники заселених квартир отримували завищені суми опалення місць загального користування в квитанціях за грудень 2016 року-березень 2018 року.
Окрім того, апелянт вважає, що принциповим також було встановлення факту утеплення місць загального користування, оскільки якщо власник чи балансоутримувач та/або виконавець здійснив заходи щодо такого утеплення, то споживач не має здійснювати плату за опалення місць загального користування, проте суд першої інстанції вказаного не з`ясував.
В апеляційній скарзі також зазначено, що судом першої інстанції не було враховано акту-претензію від 17 березня 2018 року про порушення умов договору у вигляді ненадання послуг опалення місць загального користування, підписаний власниками квартир по будинкам, що розташовані за адресою АДРЕСА_3 .
Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просив скасувати рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 01 липня 2019 року в частині визначення розміру заборгованості за комунальні послуги в розмірі 18 425,96 грн за період з 09 грудня 2016 року по 30 вересня 2018 року по договорах «Про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території» від 08 вересня 2016 року та «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення» від 09 грудня 2017 року та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Управлінська компанія «Житло - сервіс» заборгованість за вказані послуги у розмірі 13 119,34 грн. 
24 березня 2020 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від представника ТОВ «Управлінська компанія «Житло - сервіс» - Титаренка О.Є., відповідно до якого зазначено, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та безпідставними, а рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права й просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає  частковому задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Управлінська компанія «Житло - сервіс» мотивував своє рішення тим, що матеріалами справи було підтверджено факт надання ТОВ «Управлінська компанія «Житло - сервіс» житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 , проте відповідачем не було надано належних та допустимих доказів того, що він не отримував чи несвоєчасно отримував (або не в повному обсязі) житлово-комунальні послуги в спірний період чи було порушено порядок нарахування вказаної заборгованості.
Апеляційний суд не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони не в повній мірі відповідають обставинам справи і вимогам закону.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав №4796/1Н-К від 11 лютого 2014 року ОСОБА_1 придбав майнові права на квартиру АДРЕСА_4 (а.с.23, т.1). Той факт, що ОСОБА_1 є власником вказаної квартири також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.192, т.1).
Відповідно до наказу ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» №00031/0/8-16 від 19 травня 2016 року було визначено ТОВ «Управлінська компанія «Житло - сервіс» експлуатуючою організацією на житлові будинки №1,2 з об`єктами соціально-культурного призначення по АДРЕСА_5 (а.с.24, т.1).
Крім того, протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцем знаходження АДРЕСА_1 від 15 листопада 2016 року було прийнято рішення обрати управителем ТОВ «Управлінська компанія «Житло - сервіс» (а.с.27-30, т.2). 
Відповідно до розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації №512 від 30 червня 2016 року житловому будинку АДРЕСА_1 було присвоєно поштову адресу - АДРЕСА_1 (а.с.27, т.1).
В подальшому, 08 вересня 2016 року між ТОВ «Управлінська компанія «Житло - сервіс» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території (а.с.20-22, т.1).
09 грудня 2017 року між ТОВ «Управлінська компанія «Житло - сервіс» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення (а.с.16-19, т.1).
За правилами частини четвертої статті 319, статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.
Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України  «Про житлово-комунальні послуги», чинного на час виникнення спірних правовідносин, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:
1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);
2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);
3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);
4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Окрім того, ст.20 вказаного закону передбачає, що споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений у пункті 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №755/14208/17-ц (провадження № 61-6040св19), постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).
Серед обов`язків співвласників багатоквартирного будинку, визначених у статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», визначено: виконання рішення зборів співвласників; своєчасна оплата за спожиті житлово-комунальні послуги.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Так, матеріалами справи підтверджено факт того, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Управлінська компанія «Житло - сервіс» виникли договірні відносини на підставі підписаних договорів, зокрема договору про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території та договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення (а.с.16-22, т.1).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за період з січня 2016 року по вересень 2018 року має заборгованість по сплаті за житлово-комунальні послуги у розмірі 18 425,96 грн (а.с.30, т.1).
На підтвердження факту надання послуг позивачем відповідачу ТОВ «Управлінська компанія «Житло - сервіс» надало копії договорів, які були укладено товариством, зокрема: договір №1914/1617-ТЕ-41 від 28 грудня 2016 року на постачання природного газу, укладений з ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (а.с.44-48, т.1), договір №2159/1718-ТЕ-41 від 20 вересня 2017 року на постачання природного газу, укладений з ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (а.с.51-55, т.1), договір №1701000778 на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 20 січня 2017 року, укладений з ПАТ «Укртрансгаз» (а.с.64-66, т.1), договори на технічне обслуговування об`єктів газопостачання, укладені з ПАТ «Київгаз» (а.с.72-73, 75-76,79-80, т.1), договори на технічне обслуговування, укладені з ТОВ «Укренергопром» (а.с.83-84, 92-94), договір про постачання електричної енергії, укладений з ПАТ «Київенерго» (а.с.101-109, т.1), договір про надання послуг із вивезення, розміщення та знешкодження твердих побутових відходів, укладений із ТОВ «Спецкомунтехніка» (а.с.110-115, т.1), договір про виконання робіт з технічного обслуговування обладнання, укладений з ТОВ «Вілмат-Україна» (а.с.128-131, т.1), договір на виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту ліфтів, укладений з ТОВ «Вірра світ» (а.с.143-147, т.1) та договір, укладений з КП «Профдезінфекція» (а.с.159, т.1).
Також позивачем було долучено відповідні акти приймання-передачі виконаних робіт за вказаними вище договорами (а.с.49-50, 56-63, 67-71, 74, 77-78, 81-82, 86-91, 95-98, 116-127, 132-142, 148-158, 160-168, т.1).
Підпунктом 1 пункту 12 Договору «Про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території» встановлено, що відповідач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений цим договором утримання строк, який визначений пунктом 6 договору утримання та містить умову, що розрахунковим періодом є календарний місяць, а платежі за цим договором вносяться відповідачем на поточний рахунок позивача не пізніше 15 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Окрім того, пункт 10 вказаного вище договору передбачає, що у разі ненадання послуг або надання їх не в повному обсязі, відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, виконавець проводить перерахунок розміру плати.
Також вказаний договір передбачає порядок розв`язання спорів, відповідно до якого у разі порушення виконавцем умов цього договору споживачем та представником виконавця складається акт-претензія із зазначенням у ньому строків, виду порушення, кількісних і якісних показників послуг тощо. Представник виконавця повинен з`явитися за викликом споживача для підписання акта-претензії не пізніше ніж протягом двох робочих днів. У разі неприбуття представника виконавця у визначений цим договором строк або необґрунтованої відмови від підписання, акт-претензія вважається дійсною, якщо його підписали не менше як два інші споживачі.  Акт-претензія подається виконавцеві, який вирішує протягом трьох робочих днів питання щодо проведення перерахунку платежів або надає споживачеві обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.     
Підпунктом 1 пункту 17 Договору «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення» встановлено, що відповідач зобов`язаний сплачувати послуги в установлений цим договором строк, який визначений умовами пунктів 9 та 11 Договору опалення, відповідно до яких розрахунковим періодом є календарний місяць, а кінцева оплата відповідачем за опалення проводиться до 20 числа місяця, наступного за місяцем, в якому спожиті послуги в опалювальний період за квитанцією, що включає вартість: центрального опалення - згідно фактичних показників індивідуального лічильника; частки споживача за опалення місць загального користування - згідно окремого лічильника теплової енергії для опалення місць загального користування або за його відсутності, згідно розрахунку за Методикою із застосуванням формул, передбачених в додатку № 1 до цього договору; та розмір здійсненого в попередньому місяці авансового платежу та розмір авансового платежу на наступний місяць.
Пунктом 13 Договору опалення встановлено, що платежі за цим Договором вносяться відповідачем на поточний рахунок позивача.
Вказаний договір опалення також містить порядок встановлення факту неналежного надання або ненадання послуг та розв`язання спорів. Так, вказаним договором передбачено, що у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв`язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в цьому договорі. У повідомлені зазначається прізвище, ім`я та по батькові, точна адреса проживання споживача, а також найменування виду неналежно наданої або ненаданої послуги. Повідомлення споживача незалежно від його форми (усна або письмова) обов`язково реєструється представником виконавця у журналі реєстрації заявок споживачів. Представник виконавця зобов`язаний повідомити споживачеві відомості про особу, яка прийняла повідомлення  (прізвище, ім`я та по батькові), реєстраційний номер повідомлення та час його прийняття.
Представник виконавця, якому відомі причини неналежного надання або ненадання послуг, зобов`язаний невідкладно повідомити про це споживача та зробити відповідну відмітку в журналі реєстрації заявок, що є підставою для визнання виконавцем факту неналежного надання або ненадання послуг.
    Представник виконавця, якому не відомі причини неналежного надання або ненадання послуг, зобов`язаний узгодити з виконавцем точний час та дату встановлення факту ненадання послуг, надання їх не у повному обсязі або перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг. У разі необхідності проведення такої перевірки у приміщенні споживача представник виконавця повинен з`явитися до споживача не пізніше визначеного у договорі строку.
За результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг, який підписується споживачем та представником виконавця згідно із додатком 2 до правил. Акт-претензія складається у двох примірниках по одному для споживача та виконавця.
У разі неприбуття представника виконавця в установлений договором строк для проведення перевірки кількісних та/або якісних показників або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії такий акт вважається дійсним, якщо його підписали не менше як два споживачі.
Таким чином, факт ненадання послуги або зниження якості наданої послуги (що є порушенням умов договору у розумінні ст. ст. 526, 530 ЦК України) повинен бути зафіксований належним чином. 
Окрім того, порядок проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі затверджено постановою Кабінету Міністрів України №970 від 11 грудня 2013 року, яким визначено механізм проведення такого перерахунку.
Пунктом 5 цього Порядку визначено, що перерахунок проводиться не рідше одного разу на рік протягом кварталу, наступного за періодом перерахунку, з урахуванням результатів перерахунків, проведених з початку звітного року, виходячи з фактично понесених у звітному періоді витрат на надання послуг щодо кожного будинку окремо з урахуванням обсягу наданих послуг в межах тарифу, періодичності та строків надання послуг, установлених рішенням органу місцевого самоврядування, з урахуванням складених виконавцем планів та графіків виконання робіт, пов`язаних з наданням послуг.
У разі надходження актів-претензій від споживачів за встановленою формою та прийняття рішення про їх задоволення перерахунок проводиться протягом наступного місяця з дати отримання виконавцем акта-претензії (п.11 Порядку).
Цим пунктом 11 Порядку також передбачено, що акт-претензія реєструється уповноваженими особами виконавця у журналі реєстрації актів-претензій і перерахунок за таким актом-претензією проводиться для усіх споживачів будинку, яким не були надані послуги. Невиконання певного виду робіт, пов`язаних з наданням послуг, у зв`язку із ненастанням строку їх виконання за планом або графіком, складеним виконавцем, не є підставою для проведення перерахунку за актом-претензією.
Отже, і законом, і договором визначено порядок подання та розгляду претензій споживача у разі порушення виконавцем умов договору.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 направляв директору ТОВ «Управлінська компанія «Житло - сервіс» Марущаку В.М. акт-претензію про порушення умов договору у вигляді ненадання послуг опалення місць загального користування (МЗК) від 17 березня 2018 року (а.с.193-194, т.1).
Відповідно до вказаного акту-претензії зазначено, що у будинках за адресами АДРЕСА_3 відсутнє опалення місць загального користування протягом грудня 2016 року - січня 2018 року. Вказано, що в супереч тому, що вказана послуга постачальником не надається, щомісячно надсилаються рахунки, в яких нараховується оплата за опалення МЗК. Споживачі вимагали зробити перерахунок розміру плати за ненадані послуги з опалення місць загального користування, згідно з умовами договору про надання послуг централізованого опалення, постачання гарячої води та водовідведення. Вказаний акт-претензію було підписано 19 споживачами.
Окрім того, матеріали справи містять також звернення власників квартир в житлових будинках в Солом`янському районі міста Києва за адресами АДРЕСА_3 до депутата Київської міської ради Непопа В .І. , відповідно до якого було зазначено, що протягом двох років ТОВ «Управлінська компанія «Житло - сервіс» належним чином не обслуговувала зазначені будинки та не надавала послуги в повному об`ємі. Вказано, що протягом двох років вказане товариство не здійснювало вуличне освітлення біля будинків, вимкнуло повністю освітлення сходових клітин, а 01 серпня 2018 року відключили половину ліфтів і погрожують зупиненням послуги вивезення сміття. Зазначене звернення було підписано 90 особами (а.с.195-197, т.1). 
Також в матеріалах справи містить копія вимоги ОСОБА_1 від 23 листопада 2018 року, яку адресовано директору ТОВ «Управлінська компанія «Житло - сервіс» Марущаку В.М., відповідно до якої ОСОБА_1 висловив свої претензії щодо якості та кількості наданих послуг й просив здійснити перерахунок його заборгованості по утриманню будинку та прибудинкової території. Також зазначено, що заборгованість за електроенергію він не має, оскільки вона оплачена в повному обсязі (а.с.207, т.1).
В подальшому, 26 листопада 2018 року ОСОБА_1 направив ще одну вимогу директору ТОВ «Управлінська компанія «Житло - сервіс» (а.с.208, т.1). У вказаній вимозі ОСОБА_1 зазначає про невідповідність суми заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення показам лічильника. Просив здійснити перерахунок його заборгованості.
Як вбачається із відповіді на відзив, яку подано представником позивача, в останньому вказано, що відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення №630 від 21 липня 2005 року вказано, що опалювана площа (об`єм) будинку - загальна площа (об`єм) приміщень будинку, в тому числі у разі опалення площа (об`єм) сходових кліток, ліфтових та інших шахт.
Також зазначено, що в будинку послуги опалення надавались для опалення квартир з загальною опалювальною площею 9536,6 м?, що є опалювальною площею квартир без площі лоджій, балконів, терас, що підтверджується даними технічного паспорта та наданим до позовної заяви розрахунком теплової енергії, спожитої на опалення квартири відповідача.
Окрім того, у вказаній відповіді на відзив також зазначено, що площі сходових клітин не увійшли в опалювальну площу, оскільки радіаторне опалення сходових клітин не підключалось.
Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що послуги з опалення місць загального користування не надавались й ОСОБА_1 разом із іншими власниками квартир/споживачами направляв акт-претензію про ненадання вказаних послуг, у зв`язку із чим з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за надані послуги без врахування сум, які нараховані за опалення місць загального користування.
[Сума заборгованості за надані комунальні послуги] = [сума боргу за місяць] - [сума боргу за опалення місць загального користування].
Таким чином, до стягнення підлягають наступні суми за надані послуги в 2017 році:
Січень 2017 року : 2290,32 - 140,81 = 2149,51 грн.
Лютий 2017 року : 1577,24 - 366,44 = 1210,80 грн.
Березень 2017 року : 1945,01 - 16,82 = 1928,19 грн.
Квітень 2017 року : 275,70 грн (нарахування за опалення МЗК не здійснювалось).
Травень 2017 року : 296,34 грн (нарахування за опалення МЗК не здійснювалось).
Червень 2017 року : 296,34 грн (нарахування за опалення МЗК не здійснювалось).
Липень 2017 року : 296,34 грн (нарахування за опалення МЗК не здійснювалось).
Серпень 2017 року : 296,34 грн (нарахування за опалення МЗК не здійснювалось).
Вересень 2017 року : 296,34 грн (нарахування за опалення МЗК не здійснювалось).
Жовтень 2017 року : 296,34 грн (нарахування за опалення МЗК не здійснювалось).
Листопад 2017 року : 2032,82 - 537,76 = 1495,06 грн.
Грудень 2017 року : 2659,92 - 266,50 = 2393,42 грн.
Сума боргу за надані послуги за 2017 рік становить 11 230,72 грн.
До стягнення підлягають наступні суми за надані послуги в 2018 році:
Січень 2018 року : 1494,78 - 147,20 = 1347,58 грн.
Лютий 2018 року : 1157,66 - 310,96 = 846,70 грн.
Березень 2018 року : 1280,75 - 204,04 = 1076,71 грн.
Квітень 2018 року : 415,11 грн (нарахування за опалення МЗК не здійснювалось).
Травень 2018 року : 415,11 грн (нарахування за опалення МЗК не здійснювалось).
Червень 2018 року : 415,11 грн (нарахування за опалення МЗК не здійснювалось).
Липень 2018 року : 415,11 грн (нарахування за опалення МЗК не здійснювалось).
Серпень 2018 року : 415,11 грн (нарахування за опалення МЗК не здійснювалось).
Вересень 2018 року : 415,11 грн (нарахування за опалення МЗК не здійснювалось).
Сума боргу за надані послуги за 2017 рік становить 5761,65 грн.
Таким чином, сума боргу за надані комунальні послуги в 2017-2018 роках становить 16 992,37 грн.
Крім цього, вказане грошове зобов`язання відповідач, у строки визначенні  п.11 Договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення, укладеного сторонами 09 грудня 2017 року , п.5 ч.2 ст. 7  Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та на момент розгляду справи не виконав, тому апеляційний суд вважає  вимоги ТОВ «Управлінська компанія «Житло-сервіс» про стягнення з відповідача  інфляційних втрат та трьох відсотків річних законними та обґрунтованими, такими що ґрунтуються на положенням ч.2 ст. 625 ЦК України.
 Щодо стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, то вони мають обраховуватися за кожний місяць окремим періодом.
Розрахунок інфляційних збитків здійснюється за формулою:
[Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період
[Збитки від інфляції] = [Сума боргу]  [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]
Інфляційні збитки за 2017 рік :
Січень 2017 року : 2149,51 х (101.8, 100.9, 101.3, 101.6, 100.2, 99.9, 102, 101.2, 100.9, 101.5, 100.9, 101.1, 100.8, 100, 100, 99.3, 100, 101.9, 101.7) / 100% - 2149,51 = 394,99 грн.
Лютий 2017 року : 1210,80 х (100.9, 101.3, 101.6, 100.2, 99.9, 102, 101.2, 100.9, 101.5, 100.9, 101.1, 100.8, 100, 100, 99.3, 100, 101.9, 101.7) / 100% - 1210,80 = 196,99 грн.
Березень 2017 року : 1928,19 х (101.3, 101.6, 100.2, 99.9, 102, 101.2, 100.9, 101.5, 100.9, 101.1, 100.8, 100, 100, 99.3, 100, 101.9, 101.7) / 100% - 1928,19 = 293,83 грн.
Квітень 2017 року : 275,70 х (101.6, 100.2, 99.9, 102, 101.2, 100.9, 101.5, 100.9, 101.1, 100.8, 100, 100, 99.3, 100, 101.9, 101.7) / 100% - 275,70 = 37,87 грн.
Травень 2017 року : 296,34 х (100.2, 99.9, 102, 101.2, 100.9, 101.5, 100.9, 101.1, 100.8, 100, 100, 99.3, 100, 101.9, 101.7) / 100% - 296,34 = 35,43 грн.
Червень 2017 року : 296,34 х (99.9, 102, 101.2, 100.9, 101.5, 100.9, 101.1, 100.8, 100, 100, 99.3, 100, 101.9, 101.7) / 100% - 296,34 = 34,78 грн.
Липень 2017 року : 296,34 х (102, 101.2, 100.9, 101.5, 100.9, 101.1, 100.8, 100, 100, 99.3, 100, 101.9, 101.7) / 100% - 296,34 = 35,11 грн.
Серпень 2017 року : 296,34 х (101.2, 100.9, 101.5, 100.9, 101.1, 100.8, 100, 100, 99.3, 100, 101.9, 101.7) / 100% - 296,34 = 28,62 грн.
Вересень 2017 року : 296,34 х (100.9, 101.5, 100.9, 101.1, 100.8, 100, 100, 99.3, 100, 101.9, 101.7) / 100% - 296,34 = 24,78 грн.
Жовтень 2017 року : 296,34 х (101.5, 100.9, 101.1, 100.8, 100, 100, 99.3, 100, 101.9, 101.7) / 100% - 296,34 = 21,90 грн.
Листопад 2017 року : 1495,06 х (101.5, 100.9, 101.1, 100.8, 100, 100, 99.3, 100, 101.9, 101.7) / 100% - 1495,06 = 110,63 грн.
Грудень 2017 року : 2393,42 х (100.9, 101.1, 100.8, 100, 100, 99.3, 100, 101.9, 101.7) / 100% - 2393,42 = 139,27 грн.
Інфляційні збитки за 2018 рік :
Січень 2018 року : 1347,58 х (101.1, 100.8, 100, 100, 99.3, 100, 101.9, 101.7) / 100% - 1347,58 = 65,60 грн.
Лютий 2018 року : 846,70 х (100.8, 100, 100, 99.3, 100, 101.9, 101.7) / 100% - 846,70 = 31,56 грн.
Березень 2018 року : 1076,71 х (100, 100, 99.3, 100, 101.9, 101.7) / 100% - 1076,71 = 31,31 грн.
Квітень 2018 року : 415,11 х (100, 99.3, 100, 101.9, 101.7) / 100% - 415,11 = 12,08 грн.
Травень 2018 року : 415,11 х (99.3, 100, 101.9, 101.7) / 100% - 415,11 = 12,08 грн.
Червень 2018 року : 415,11 х (100, 101.9, 101.7) / 100% - 415,11 = 15,06 грн.
Липень 2018 року : 415,11 х (101.9, 101.7) / 100% - 415,11 = 15,06 грн.
Серпень 2018 року : 415,11 х (101.7) / 100% - 415,11 = 07,05 грн.
Вересень 2018 року : 415,11 х (0) / 100% - 415,11 = 00,00 грн.
Відтак, позивач має право на стягнення інфляційних втрат в розмірі 1544,00 грн, що визначені шляхом додавання інфляційних втрат по кожному окремому місяцю заборгованості за період з грудня 2016 року по вересень 2018 року.
Щодо позовної вимоги про стягнення трьох відсотків річних, то слід зазначити, що вони обраховуються по кожному окремому місяцю заборгованості за період з грудня 2016 року по вересень 2018 року.
Формула розрахунку:
[Відсотки] = [Сума боргу]  [Процентна ставка] / 100% / 365 днів  [Кількість днів]
Три відсотки річних за 2017 рік:
Січень 2017 року : 2149,51 х 3 / 100% / 365 х 608 = 107,39 грн.
Лютий 2017 року : 1210,80 х 3 / 100% / 365 х 580 = 57,68 грн.
Березень 2017 року : 1928,19 х 3 / 100% / 365 х 549 = 87 грн.
Квітень 2017 року : 275,70 х 3 / 100% / 365 х 519 = 11,73 грн.
Травень 2017 року : 296,34 х 3 / 100% / 365 х 488 = 11,87 грн.
Червень 2017 року : 296,34 х 3 / 100% / 365 х 458 = 11,14 грн.
Липень 2017 року : 296,34 х 3 / 100% / 365 х 427 = 10,39 грн.
Серпень 2017 року : 296,34 х 3 / 100% / 365 х 396 = 09,63 грн.
Вересень 2017 року : 296,34 х 3 / 100% / 365 х 366 = 08,90 грн.
Жовтень 2017 року : 296,34 х 3 / 100% / 365 х 335 = 08,15 грн.
Листопад 2017 року : 1495,06 х 3 / 100% / 365 х 305 = 37,48 грн.
Грудень 2017 року : 2393,42 х 3 / 100% / 365 х 274 = 53,89 грн.
Три відсотки річних за 2018 рік:
Січень 2018 року : 1347,58 х 3 / 100% / 365 х 243 = 26,90 грн.
Лютий 2018 року : 846,70 х 3 / 100% / 365 х 215 = 14,95 грн.
Березень 2018 року : 1076,71 х 3 / 100% / 365 х 184 = 16,27 грн.
Квітень 2018 року : 415,11 х 3 / 100% / 365 х 154 = 05,25 грн.
Травень 2018 року : 415,11 х 3 / 100% / 365 х 123 = 04,20 грн.
Червень 2018 року : 415,11 х 3 / 100% / 365 х 93 = 03,17 грн.
Липень 2018 року : 415,11 х 3 / 100% / 365 х 62 = 02,11 грн.
Серпень 2018 року : 415,11 х 3 / 100% / 365 х 31 = 01,06 грн.
Вересень 2018 року : 415,11 х 3 / 100% / 365 х 1 = 00,03 грн.
Таким чином, до стягнення з ОСОБА_1 підлягає сума трьох відсотків річних у розмірі 489,19 грн.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). 
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права й дійшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог у вказаних розмірах.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивач по справі ТОВ «Управлінська компанія «Житло - сервіс» належними та допустимими доказами підтвердила наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по сплаті комунальних послуг за період з грудня 2016 року по вересень 2018 року у розмірі 16 992,37 грн, трьох відсотків річних у розмірі 489,19 грн та інфляційних збитків у розмірі 1544 грн.
Частиною 13 статті 141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.
Оскільки суд апеляційної інстанції визнав доведеними позовні вимоги на суму а всього 19025,56 гривень, тому на користь позивача із відповідача підлягає стягненню  понесені нею судові витрати  по сплаті судового збору при зверненні до суду першої інстанції  в розмірі 1762,00 грн. що підтверджується платіжним дорученням №3141 від 05 грудня 2018 року (а.с.1). 
Керуючись ст. 625 ч.2 ЦК України, п.5 ч.2 ст. 7  Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,  ст. 141, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України,  апеляційний суд-
ПОСТАНОВИВ :
            Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 01 липня 2019 року  скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Житло-сервіс» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Житло-сервіс» (код ЄДРПОУ: 40091896, місцезнаходження: 08298, Київська обл., м. Ірпінь, смт. Коцюбинське, вул. Доківська, 10, корп. 4, прим. 175) заборгованість за надані комунальні послуги в розмірі 16 992,37 грн, три відсотки річних у розмірі 489,19 грн, а також інфляційні збитки у розмірі 1544 грн, а всього 19025,56 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Житло-сервіс» (код ЄДРПОУ: 40091896, місцезнаходження: 08298, Київська обл., м. Ірпінь, смт. Коцюбинське, вул. Доківська, 10, корп. 4, прим. 175) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн. 
В задоволенні решти частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Житло-сервіс» відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.
 
Судді : 
 
              _______________                ________________                 ______________
              М.А.Яворський                    Т.Ц.Кашперська                     В.О.Фінагеєв