ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" липня 2020 р.           Справа№ 911/2045/14
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Пономаренка  Є.Ю.
суддів:            Руденко  М.А. 
          Дідиченко  М.А. 
 
при секретарі судового засідання Бовсуновській Ю.В.,
за участю представників:
від позивача  - представник не прибув;
від першого відповідача - представник не прибув;
від другого відповідача - представник не прибув;
від відділу ДВС - представник не прибув,
розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на додаткову ухвалу Господарського суду Київської області від 11.06.2020 у справі №911/2045/14 (суддя Лутак Т.В., повний текст складено - 16.06.2020) за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у справі №911/2045/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» до товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» та товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Мета» про стягнення 2  865,16 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Рішенням Господарського суду Київської області від 10.07.2014 у справі №911/2045/14 стягнуто солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Мета» та товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» 2  865,16 грн. - заборгованості (дооцінки вартості товару), 500,00 грн. - витрат на оплату послуг адвоката та 1 827,00 грн. - судового збору.
Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2017 рішення Господарського суду Київської області від 10.07.2014 у справі №911/2045/14 скасовано, прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено повністю, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Мета» 2 009,71 грн. витрат по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги.
На виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2017 у справі № 911/2045/14 було видано відповідний наказ від 26.09.2017.
В подальшому до Господарського суду Київської області від товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» надійшла скарга (№28-2/03 від 28.03.2020) на бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні №55932685 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 26.09.2017 у справі №911/2045/14, в якій скаржник просив суд:
- визнати за період з 03.02.2020 по 28.03.2020 незаконною та протиправною бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні №55932685 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 26.09.2017 у справі № 911/2045/14, котра виразилась у нездійсненні заходів щодо завершення виконавчого провадження №55932685 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 26.09.2017 у справі №911/2045/14 із врахуванням статей 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження»; 
- зобов`язати державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) неупереджено, ефективно, своєчасно та в повному обсязі вчинити всі необхідні дії направленні на закінчення виконавчого провадження №55932686 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 26.09.2017 у справі №911/2045/14 із врахуванням статей 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження».
Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.05.2020 скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» вих. №28-2/03 від 28.03.2020 (вх. №67/20 від 01.04.2020) на бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні №55932685 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 26.09.2017 у справі №911/2045/14 задоволено; визнано за період з 03.02.2020 по 28.03.2020 незаконною та протиправною бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні № 55932685 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 26.09.2017 у справі № 911/2045/14, котра виразилась у нездійсненні заходів щодо завершення виконавчого провадження №55932685 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 26.09.2017 у справі №911/2045/14 із врахуванням статей 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження»; зобов`язано державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) неупереджено, ефективно, своєчасно та в повному обсязі вчинити всі необхідні дії направленні на закінчення виконавчого провадження № 55932686 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 26.09.2017 у справі №911/2045/14 із врахуванням статей 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження».
Додатковою ухвалою Господарського суду Київської області від 11.06.2020 у справі №911/2045/14 відмовлено в задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» вих. №30-4/05 від 30.05.2020 (вх. №10732/20 від 01.06.2020) про покладення на Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому статтями 123, 126, 124, 129, 244, 344 Господарського процесуального кодексу України.
Відмова в задоволенні заяви позивача про розподіл судових витрат, мотивована відсутністю попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат та відсутністю договору №09-11-2019/1 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 09.11.2019, на підставі якого заявник у прохальній частині заяви просив здійснити розподіл витрат.
Не погодившись з прийнятою ухвалою, товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткову ухвалу Господарського суду Київської області від 11.06.2020 у справі №911/2045/14 та прийняти нове рішення, яким стягнути з Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2  900,00 грн.
Апелянт вважає, що додаткова ухвала прийнята судом з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, відмовляючи в задоволенні заяви з підстав відсутності попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, суд не врахував правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 13.02.2020 у справі №911/2686/18 та від 19.02.2020 у справі №910/16223/18. При цьому, за доводами апелянта, суд не дослідив наданих ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» документів на підтвердження понесених ним судових витрат на правничу допомогу. Крім того, апелянт просить врахувати, що заявлений до відшкодування розмір витрат не є надмірним та завищеним, оскільки відповідає як принципам матеріального (договірного) права, так і процесуального права (оскільки висвітлює затрати по роботі адвоката у даній справі).
Сторони та відділ ДВС не скористалися правом на участь своїх представників в судовому засіданні, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, ухвали суду направлялися за адресами офіційного місцезнаходження вказаних осіб.
Враховуючи, що неявка представників сторін та відділу ДВС в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, остання розглянута по суті у даному судовому засіданні з прийняттям постанови.
Згідно з ч. 1  ст. 270 Господарського процесуального кодексу України  у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.
Частинами 1 та 2  ст. 269 Господарського процесуального кодексу України  передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.    Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної додаткової ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга    підлягає задоволенню, а додаткова ухвала - скасуванню, з наступних підстав.
Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Позивач у поданій ним скарзі (№28-2/03 від 28.03.2020) на бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні №55932685 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 26.09.2017 у справі №911/2045/14 повідомив суд про те, що у майбутньому із врахуванням умов та на підставі договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) змушений буде понести витрати, пов`язані із розглядом відповідної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс», об`єм, розмір та обсяг котрих на сьогодні визначити неможливо, адже невідомо коли спір за даною скаргою остаточно буде вирішено та котрий розмір витрат змушений буде додатково понести заявник.
При цьому, скаржник в порядку ст. 124 ГПК України зазначив та просив врахувати, що орієнтовний розмір понесених судових витрат у зв`язку із оскарженням бездіяльності державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не буде перевищувати розумного, обґрунтованого та середнього ринкового розміру вартості правових послуг та робіт в регіонах України, в яких знаходяться сторони даного спору, так і рекомендовані ставки аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт, що пропонуються Радами адвокатів відповідного регіону.
Таким чином, скаржник дотримуючись вимог ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, завчасно зробив відповідну заяву про понесення ним у майбутньому адвокатських витрат, пов`язаних із розглядом скарги у даній справі.
Із заявою про розподіл судових витрат, зумовлених розглядом скарги ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» на бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), з наданням доказів, понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з розглядом такої скарги, представник позивача звернувся до суду 01.06.2020.
Суд враховує, що вищезазначена заява та додані до неї докази, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу були подані позивачем у межах строку, встановленого частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Відмовляючи в задоволенні заяви про розподіл судових витрат, місцевий суд, зокрема, послався на відсутність попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, необхідність подання якого передбачена ст. 124 ГПК України.
Разом з тим, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 13.02.2020 у справі №911/2686/18, положення ст. 124 ГПК України не передбачають прямим процесуальним наслідком, у випадку неподання разом з першою заявою по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, відмову у задоволенні такої заяви, про що прямо свідчить ч. 2 ст. 124 ГПК України, відповідно до якої у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Тобто застосування відповідних положень ст. 124 ГПК України вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин кожної справи.
Дослідивши обставини даного спору та докази подані скаржником до заяви на підтвердження понесених витрат, колегія суддів не може погодитись з посиланням суду в оскаржуваній ухвалі на положення ч. 2 ст. 124 ГПК України як на одну з підстав для відмови у задоволенні заяви ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з наступного.
Відповідно до  статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно  статті 131-2 Конституції України  для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України  передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Як вбачається зі змісту заяви скаржника про розподіл судових витрат, останній просить суд покласти на відділ Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу, зумовлені розглядом скарги на бездіяльність державного виконавця, у сумі 2  900 грн., посилаючись при цьому, на: договір №19-02-2020 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 19.02.2020; свідоцтво №3888 про право на заняття адвокатською діяльністю, видане адвокату Грищенку О.М.; акт здачі-приймання виконаних робіт від 29.05.2020; квитанцію №0.0.1722294659.1 від 30.05.2020 на суму 2  900 грн.
Вказані документи скаржником додано до заяви.
При цьому, їх зміст та перелік відповідають додаткам, зазначеним у заяві.
Так, між товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (замовник) та адвокатом Грищенко Олександром Миколайовичем (виконавець) 19.02.2020 було укладено договір №19-02-2020 про надання адвокатських послуг (правової допомоги), за умовами п. 1.1 якого виконавець зобов`язується надати замовнику правову допомогу щодо аналізу правовідносин між замовником, ТОВ «Агро-Мета» та Голосіївським РВДВС у місті Києві Центрального МРУ Міністерства юстиції (місто Київ), котрі виникли у виконавчому провадженні №55932685 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 26.09.2017 у справі №911/2045/14, надання консультацій з приводу можливого, законодавчо доцільного та обґрунтованого вжиття заходів Голосіївським РВДВС у місті Києві Центрального МРУ Міністерства юстиції (місто Київ), направлених на примусове виконання наказу Господарського суду Київської області від 26.09.2017 у справі №911/2045/14, консультації з питань практичного застосування норм виконавчого, виконавчо-процесуального та господарсько-процесуального законодавства із врахуванням останніх змін та доповнень, що стосуються зазначених правовідносин та підстав їх виникнення, підготовки, написання та подання від імені замовника до Голосіївського РВДВС у місті Києві Центрального МРУ Міністерства юстиції (місто Київ) різного роду клопотань, тощо, підготовки, написання та подання до господарського суду відповідної скарги на бездіяльність Голосіївського РВДВС у місті Києві Центрального МРУ Міністерства юстиції (місто Київ) у виконавчому провадженні №55932685 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 26.09.2017 у справі №911/2045/14 при наявності підстав для такого заходу, представництві інтересів замовника у суді під час розгляду судової справи за поданою скаргою, здійснення інших процесуальних заходів направлених на виконання умов та обов`язків виконавця за даним договором. 
Згідно п. 1.2 договору правова допомога за цим договором вважається наданою та виконаною з моменту підписання уповноваженими представниками сторін акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання правової допомоги.
          Договір вважається укладеним з дня його підписання та діє до його повного виконання (п. 6.1 договору).
           Грищенко Олександр Миколайович є адвокатом згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №3888 від 29.10.2009.
Також, в матеріалах справи наявна довіреність б/н від 07.08.2019, видана товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» адвокату Грищенко О.М. для представництва інтересів довірителя в господарських судах, органах державної виконавчої служби, тощо.
У п. 3.1 договору №19-02-2020 від 19.02.2020 сторони погодили, що вартість виконання передбачених цим договором комплексу правових послуг та робіт визначається в актах здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) щодо надання адвокатських  послуг, виходячи із того, що вартість однієї години роботи виконавця складає 300,00 грн. (включаючи всі витрати (поштові, комісійні, банківські, транспортні, тощо) по підготовці матеріалів у відповідності до п. 1.1 договору.
Окремо, сторони дійшли згоди, що вартість послуг та роботи виконавця, зокрема, та не обмежуючись, становить:
- ознайомлення з матеріалами справи, отриманими у суді відповідної судової інстанції - 500 грн.;
- судові засідання - 600 грн./судове засідання у суді відповідної судової інстанції;
- побудова правової позиції, аналіз судової практики, вивчення первинної документації, складання процесуальних документів, надсилання їх та документів до них сторонам та до суду;
- інші види правової допомоги у межах судового розгляду справи - із розрахунку 300 грн./год.
- витрати (квитки, добові тощо) - згідно підтверджуючих документів.
Крім того, у п. 3.7 договору сторони погодили та визначили, що заохочувальним розміром гонорару виконавця у випадку прийняття позитивного рішення на користь замовника визначається на рівні твердої суми у розмірі до 1  500 грн.
Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження обсягу та розміру наданих послуг, позивачем надано акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 29.05.2020 на загальну суму 2 900 грн., з урахуванням суми гонорару у розмірі 800 грн.
При цьому, у акті викладено зміст наданої правової допомоги, відповідно до договору №19-02-2020 від 19.02.2020 за період з 19.02.2020 по 25.05.2020, з наведеним детальним описом робіт та відпрацьованим часом у кількості 7 годин (виходячи з вартості однієї години - 300 грн.).
Таким чином, сторони досягли домовленості щодо розміру наданих послуг з урахуванням обсягу роботи, тривалості часу, змісту наданої допомоги у встановленому договором порядку.
За умовами п. 3 акту від 29.05.2020 замовник зобов`язується здійснити сплату вартості послуг в строк до 01.06.2020.
На підтвердження фактичного понесення витрат на правову допомогу (їх оплати) позивачем надано до суду квитанцію №0.0.1722294659.1 від 30.05.2020 на суму 2  900 грн., із зазначенням в призначенні платежу - «Оплата за надання правової допомоги (адвокатських послуг) згідно договору №19-02-2020 від 19.02.2020 без ПДВ)».
Отже, враховуючи, що акт здачі-приймання виконаних робіт від 29.05.2020 містить інформацію про час, витрачений на вчинення необхідних дій, з конкретизацією обсягу наданих послуг адвокатом Грищенко О.М., виходячи із вартості 1 години часу - 300 грн., а також вартість гонорару, оплата якого передбачена п. 3.7 договору про надання правової допомоги №19-02-2020 від 19.02.2020, з урахуванням підтвердження позивачем понесених ним адвокатських витрат у сумі 2  900 грн., що вбачається з квитанції №0.0.1722294659.1 від 30.05.2020, колегія суддів дійшла висновку про доведеність позивачем здійснення ним витрат на професійну правничу допомогу у загальній сумі 2  900 грн.
Крім того, апеляційним судом враховується, що надані адвокатом Грищенко О.М. послуги правової допомоги з представництва інтересів ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» при розгляді скарги (№28-2/03 від 28.03.2020) на бездіяльність державного виконавця у справі №911/2045/14 відповідають змісту та переліку послуг, наведених у акті від 29.05.2020.
Згідно ч. 4  ст. 126 Господарського процесуального кодексу України  розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті  суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 вказаної статті).
Як вбачається з матеріалів справи, скарга на бездіяльність державного виконавця та заява про розподіл судових витрат надсилались позивачем іншим сторонам у справі, а також на адресу Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Однак, жодних клопотань щодо зменшення заявленого розміру витрат на правничу допомогу чи заперечень проти розподілу таких витрат, сторонами у справі або відділом ДВС, до суду не подавалось.
Таким чином, учасниками судового процесу, відповідно до  ст. 126 ГПК України, не доведено належними та допустимим доказами неспівмірності заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу із складністю справи, обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт.
Разом з тим, суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» з підстав відсутності попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, не врахував, що скаржник дотримуючись вимог ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у скарзі на бездіяльність державного виконавця завчасно заявив про понесення ним у майбутньому адвокатських витрат, пов`язаних із розглядом скарги у даній справі та не надав правової оцінки поданим позивачем доказам, таким як - договір на правову допомогу №19-02-2020 від 19.02.2020, акт приймання-передачі наданих послуг від 29.05.2020, платіжний документ про оплату таких послуг, а відтак не врахував факту доведеності позивачем належними доказами понесених ним витрат на правову допомогу у розмірі 2  900 грн.
Виходячи з викладеного, місцевий суд неправомірно застосував норму статті 124 ГПК України та відмовив у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, оскільки відсутність попереднього розрахунку суми судових витрат, за наявності інших достатніх документально підтверджених доказів понесених витрат не перешкоджає розгляду заяви про розподіл судових витрат, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13.02.2020 по справі №911/2686/18.
При цьому, в разі непогодження із заявленим розміром витрат на правничу допомогу, інші сторони у справі, а також відділ ДВС не були позбавлені права звернутися з відповідним клопотанням про зменшення розміру таких витрат чи запереченням проти їх розподілу, однак, як вже зазначалось, вказані документи від учасників судового процесу до суду не надходили.
Крім того, колегією суддів визнаються необґрунтованими посилання суду на відсутність договору №09-11-2019/1 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 09.11.2019, згідно якого скаржник у прохальній частині заяви просив здійснити розподіл витрат, оскільки зміст заяви обґрунтований саме посиланням на договір №19-02-2020 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 19.02.2020 та документи пов`язані з його укладенням, які були додані до справи, у зв`язку з чим, помилкове зазначення у прохальній частині заяви номера та дати іншого договору не може бути підставою для відмови у задоволенні такої заяви, з огляду на наявність документів, на яких безпосередньо ґрунтуються вимоги заяви.
Таким чином, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у додатковій ухвалі місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновку про те, що господарським судом не було всебічно, повно та об`єктивно розглянуто всі обставини справи в їх сукупності, що призвело до    невірного висновку про відмову в задоволенні заяви ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» про покладення на Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) витрат на правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку з розглядом скарги на бездіяльність державного виконавця (№28-2/03 від 28.03.2020).
Відповідно до п.    2 ч. 1  ст. 275 Господарського процесуального кодексу України  суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної    скарги    має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.
Згідно до ч. 1  ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга    підлягає задоволенню, а оскаржувана додаткова ухвала місцевого господарського суду - скасуванню, з    прийняттям    нового рішення - про задоволення заяви ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у даній справі.
Керуючись ст.ст.  126, 129, 240,  269,  275,  281    - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на додаткову ухвалу Господарського суду Київської області від 11.06.2020 у справі №911/2045/14 задовольнити повністю.
2. Додаткову ухвалу Господарського суду Київської області від 11.06.2020 у справі №911/2045/14 про відмову у покладенні на Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) витрат на професійну правничу допомогу скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №911/2045/14 задовольнити повністю.
3. Стягнути з Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (03127, м. Київ, вул. Ломоносова, 22/15, ідентифікаційний код 34999976) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, просп. Академіка Глушкова, буд. 40, оф. 315, ідентифікаційний код 38039872) 2 900 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
4. Стягнути з Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (03127, м. Київ, вул. Ломоносова, 22/15, ідентифікаційний код 34999976) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, просп. Академіка Глушкова, буд. 40, оф. 315, ідентифікаційний код 38039872) 2 102 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.
5. Доручити Господарському суду Київської області видати відповідні накази.
6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.
          Повний текст постанови    складено: 31.07.2020 року.

Головуючий суддя                                                            Є.Ю. Пономаренко 

Судді                                                                                М.А. Руденко

                                                                                М.А. Дідиченко