Номер провадження: 33/813/958/20
Номер справи місцевого суду: 523/5543/20 
Головуючий у першій інстанції Шкуренков М. В. 
Доповідач Прібилов В. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2020 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду – Прібилов В.М.,
за участю: секретаря судового засідання – Стоянової Л.І.
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності- ОСОБА_1 
її представника – адвоката Назарова О.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 09.06.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

встановив:

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 09.06.2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 гривень.
Згідно постанови, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №151085 від 21.03.2020 року встановлено, що ОСОБА_1 21.03.2020 року о 03 годині 20 хвилин, керувала автомобілем марки «Ніссан» держномер НОМЕР_1 (литовської реєстрації) по вулиці Одарія в місті Одесі з ознаками алкогольного сп`яніння (порушення мови, порушення координації рухів, різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась у присутності двох свідків.
На дану постанову ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій просить скасувати постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 09.06.2020 року, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування вимог про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначає, що справу розглянуто у відсутності ОСОБА_1 , яка не була повідомлена про розгляд справи належним чином. 06.07.2020 року їй стало відомо про прийняте судом першої інстанції рішення та отримано копію рішення. З матеріалами справи ознайомилися лише 15.07.2020 року.
В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови зазначає, що автомобілем керував її співмешканець – ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 перебувала в салоні автомобіля на пасажирському сидінні. Під час спілкування з правоохоронцями стверджувала, що не керувала автомобілем. Протокол про адміністративне правопорушення має відмінності від його копії, яка надана особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 не було роз`яснено права, передбачені Конституцією України. Пояснення свідків надруковано заздалегідь, а тому не можуть вважатися належними та допустимими доказами провини водія. Судом не було викликано та допитано працівників поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення та не було викликано та не допитано свідків правопорушення.
Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її представника – адвоката Назарова О.М., допитавши в якості свідків працівників патрульної поліції, які складали адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 ; вивчивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання та поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – залишити без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Згідно положень ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП, копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
На підтвердження доводів апелянта про те, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про розгляд справи, та копію постанови отримав її представник лише 06.07.2020 року, то матеріали справи не містять відомостей про належне її сповіщення, судова повістка, яка направлялась ОСОБА_1 , була повернута за відсутності марок (а.с. 8,9). Матеріали справи містять заяву (а.с. 13), з якої вбачається, що копію постанови представник ОСОБА_1 – адвокат Назаров О.М. отримав 06.07.2020 року. З матеріалами справи ОСОБА_1 ознайомилася 15.07.2020 року (а.с.16).
Зазначені обставини свідчать про існування підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду як пропущеного з поважних причин, незалежних від волі скаржника.
Разом з тим, апеляційний суд не в змозі погодитись із доводами апелянта щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з огляду на наступні обставини.
Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснила, що перебувала в гостях, куди приїхала на автомобілі. У цей день вона вжила спиртні напої, близько 4 пляшок пива. За нею приїхав її чоловік, який сів за кермо автомобіля, однак під час руху між ними виникла сварка, в зв`язку з чим чоловік зупинив автомобіль, вийшов з нього та пішов, залишивши її в автомобілі, де вона перебувала на пасажирському сидінні. Надалі до автомобілю під`їхали працівники поліції, які звинуватили її у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що вона заперечувала. Оскільки не керувала автомобілем, відмовилась від проходження огляду, в зв`язку з чим відносно неї було складено протокол про адміністративне правопорушення. Факт відмови від проходження огляду був також підтверджений свідками, яких запросили працівники поліції.
Представник ОСОБА_1 – адвокат Назаров О.М. підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її, пославшись на те, що районним судом не були з`ясовані обставини, які підлягали з`ясуванню, в зв`язку з чим була допущена неповнота судового розгляду. Також вказав, що наявні у матеріалах провадження докази не підтверджують винуватість ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні.
На перевірку доводів апеляційної скарги, в судовому засіданні апеляційного суду було допитано свідків правопорушення, а саме працівників поліції, які здійснювали фіксацію правопорушення та склали протокол про адміністративне правопорушення.
Так свідок ОСОБА_3 , який є працівником патрульної поліції апеляційному суду пояснив, що перебуваючи на службі у нічний час у зазначений у протоколі час, екіпажем було отримано повідомлення про те, що на вул. Вапняна у м. Одесі було скоєно дорожньо-транспортну пригоду, а саме наїзд автомобілем на електроопору, який з місця наїзду уїхав. Перевіряючи зазначений факт, неподалік від місця події, екіпажем патрульної поліції був зупинений автомобіль «Ніссан» з державним номером литовської реєстрації, в передній частині кузову якого були наявні механічні пошкодження, які вказували на причетність до наїзду на електроопору. За кермом автомобіля Водієм зазначеного авто була ОСОБА_1 , яка перебувала у стані сп`яніння, а інших осіб в автомобілі не було. На місце події через певний час приїхав чоловік ОСОБА_1 та в зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння був складений протокол і автомобіль передано її чоловіку. Іншим екіпажем відносно ОСОБА_1 за скоєння ДТП було складено інший протокол. При цьому свідок зазначив, що запис з бодікамер поліцейських , який міститься на наданому до матеріалів диску не є повним, оскільки містить лише його частину.
Свідок ОСОБА_4 надав апеляційному суду аналогічні пояснення та додав, що ОСОБА_1 факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння визнала.
На надані свідками пояснення ОСОБА_1 не заперечувала, жодних питань зазначеним свідкам не поставила. 
Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що провина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується наступними доказами:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №151085 від 21.03.2020 року (а.с. 2), відповідно до якого ОСОБА_1 21.03.2020 року о 03 годині 20 хвилин, керувала автомобілем марки «Ніссан» держномер НОМЕР_1 (литовської реєстрації) по вулиці Одарія в місті Одесі з ознаками алкогольного сп`яніння (порушення мови, порушення координації рухів, різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась у присутності двох свідків.
-поясненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.3,4), згідно яких останні були свідками того, що ОСОБА_1 , яка перебувала з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі.
-відеозаписом з бодікамери (а.с.6), з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
-поясненнями працівників поліції, які були надані суду апеляційної інстанції, з яких вбачається, що саме ОСОБА_1 була за кермом автомобілю та відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
Апеляційний суд критично відноситься до тверджень  ОСОБА_1  та її представника про те, що матеріали провадження не містять доказів керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , оскільки такі твердження з урахуванням наданих останньою неправдивих пояснень щодо обставин вчиненого правопорушення є голослівними та, навпаки, спростовуються зазначеними вище доказами по справі.
Що стосується посилань апелянта на те, що працівниками поліції були допущені порушення закону при складенні зазначеного протоколу про адміністративне порушення, та те, що пояснення свідків були заздалегідь надрукованими, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки працівники поліції, які були допитані в судовому засіданні апеляційного суду, пояснили, що у їх наявності є завчасно заготовлені бланки пояснень свідків, в які у разі встановлення факту правопорушення вказуються конкретні обставини правопорушення.
Твердження апелянта про неповноту судового розгляду з посилання на неприйняття районним судом заходів щодо допиту свідків правопорушення та поліцейських є безпідставними з огляду на відсутність у матеріалах справи заперечень щодо обставин їх скоєння. 
Зазначення у оригіналі протоколу статті та її частини правопорушення і запису про передачу права керування іншій особі, після надання ОСОБА_1 копії протоколу, що на думку апелянта вказує на його підробку, не є такими, які вказують на фальсифікування протоколу про адміністративне правопорушення і не можуть свідчити про невинуватість ОСОБА_1 у його вчиненні.
Отже, зазначені вище докази спростовують доводи апелянта та навпаки повністю підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Таким чином, враховуючи викладене в своїй сукупності, апеляційний суд вважає за необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану – залишити без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 09.06.2020 року – задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 09.06.2020 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 09.06.2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

       Суддя 
       Одеського апеляційного суду                                         В.М. Прібилов