ПОСТАНОВА 
Іменем України

17 серпня 2020 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 390/888/19
провадження № 22-ц/4809/991/20 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), Карпенка О. Л., Мурашка С. І., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 02 квітня 2020 року у складі головуючого судді Терещенка Д. В.

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.
11 червня 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк»), яке є правонаступником ПАТ КБ «Приватбанк», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 06.07.2011 у розмірі 106 863,39 грн, яка складається із: 90117,55 грн - заборгованості за кредитом;11180,92 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом; 500,00 грн - штрафу (фіксована частина) і 5064,92 грн - штрафу (процентна складова).
Позовні вимоги мотивовано тим, що 06.07.2011 між банком і ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем заяви. За умовами вказаного договору відповідач отримала кредит у розмірі 94000,00 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 
ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 02.04.2019 утворилась заборгованість у розмірі 106 863,39 грн.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 02 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні позову з підстав його необґрунтованості та недоведеності. 
Суд першої інстанції в обгрунтування свого висновку зазначив, що позивачем не доведено обставини щодо узгодження (підписання документа) відповідачем порядку та умов нарахування і сплати таких платежів як: відсотки за користування коштами, комісії та нейстойки (штрафів). Тому суд погодився із розрахунками відповідача, згідно яких кредит (тіло кредита) повністю погашено, оскільки домовленості сторін щодо розміру відсотків, комісії та неустойки не встановлено, то всі внесені позичальником кошти враховуються на погашення суми кредиту. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування судового рішення в частині відмови в задоволенні заборгованості по тілу кредиту і ухвалення в цій частині нового рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.
Зазначило, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.
За умовами договору платіж включає в себе плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту. У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою. Прострочений кредит - це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернені у строк, передбачений договором. Згідно довідки про зміну мов кредитування відповідачу був встановлений максимальний кредитний ліміт у розмірі 94000,00 грн. Крім того, доказом користування кредитними коштами є виписка по рахунку (додається). У вказаній виписці відображено всі операції із погашення заборгованості, а також зняття грошових коштів, розмір нарахованих відсотків та штрафних санкцій за порушення зобов`язання.
Із виписки по рахунку також слідує, що відповідач користувалась кредитними коштами на загальну суму 167061,30 грн, а також частково погашала заборгованість на загальну суму 97880,66 грн, тому наявна заборгованості у відповідача перед банком, і бдезпідставним є висновок суду про відсутність заборгованості за кредитом.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Представник відповідача адвокат Шепеленко А. О. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.
Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Позиція апеляційного суду.
Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч. 4 ст. 19 ЦПК).
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК).
У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій ст. 274 ЦПК України (ч.ч.1-2 ст. 274 ЦПК).
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.
Відповідно до копії анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 06.07.2011 ОСОБА_1 виявила бажання отримувати послуги АТ КБ «ПриватБанка» і бажання отримати дебетову особисту картку, зі змісту цієї заяви не вбачається про обраний тариф, відсоткову ставку, розмір неустойки (а.с.8). 
Вказана фотокопія анкети-заяви містить підпис клієнта банку від імені ОСОБА_1 , який ніким не оспорюється.
В анкеті-заяві ОСОБА_1 зазначила, що вона згодна з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які розміщені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між сторонами договір.
До позовної заяви долучено витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті http:privatbank.ua/terms/, та тарифи, які не містять підпису відповідача (а.с.9-28).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки по рахунку станом на 02.04.2019 року за  ОСОБА_1 рахується заборгованість в сумі 106863,39 грн, що складається із: заборгованості за кредитом - 90117,55 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом- 11180,92 грн ; штрафу фіксована частина - 500,00 грн і штрафу 5064,92 грн (процентна складова) (а.с. 6-7,82-86,141-147).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).
Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
У ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Як встановлено судом, у матеріалах справи міститься лише копія анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, що підписана відповідачем. При цьому, копії додатків, а саме Витяг з умов та правил надання банківських послуг, що долучені позивачем до матеріалів позовної заяви, підписів відповідача не містять, що свідчить про недоведеність факту ознайомлення відповідача саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг. Також, в матеріалах справи відсутня Пам`ятка клієнта.
Тобто, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, а також те, що вказаний документ станом на 06 липня 2011 року містив умови, зокрема й щодо сплати відсотків та неустойки (пені, штрафів).
Частина 4 ст. 263 ЦПК України передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, зауважила на тому, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена щодо укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Таким чином, із наявної в матеріалах справи копії анкети-заяви про приєднання до Умов не можливо дійти висновку, що дана анкета-заява містить істотні умови властиві для даного типу договору, адже з матеріалів справи вбачається, що анкета-заява, у якій міститься підпис позивача, стосується лише його наміру оформити дебетову особисту картку. Інші надані банком документи містить лише загальну інформацію щодо умов надання банківських послуг у ПриватБанку. Позивачем не надано жодного підтвердження про погодження  ОСОБА_1 будь-якого розміру відсоткової ставки, в тому числі у розмірі 37,2 (% ставка на поточну заборгованість) та 74,4 (% ставка на прострочену заборгованість).
Суд врахував наданий позивачем розрахунок заборгованості станом на 02.04.2019, адже ним окрім інших сум, заявлених до стягнення з відповідача, було визначено і заборгованість по тілу кредиту в сумі 90117,55 грн. Також позивачем на підтвердження заявлених вимог надано виписку по рахункам ОСОБА_1 станом на 20.09.2019 (а.с.82-86) та виписку по рахунках ОСОБА_1 станом на 21.12.2019 (а.с.141-147).
Згідно наданих представником відповідача адвокатом Шепеленко А. О. розрахунків, які проведенні на підставі виписки по рахунку за період з 24.04.2018 по 20.09.2019, ОСОБА_1 дійсно отримувала кошти в АТ КБ «Приватбанк», відповідачем в період з 24.04.2018 по 20.09.2019 витрачено кошти в сумі 97057,16 грн, а повернуто кошти в розмірі 105 366,58 грн, що з урахуванням того, що сторонами не погоджено відсоткову ставку, комісію та штрафні санкції, свідчить про відсутність заборгованості ОСОБА_1 перед банком, і навпаки наявна переплата.
За таких обставин, суд дійшов обгрунтованого висновку про відмову в повному обсязі у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 06.07.2011 року у розмірі 106 863,39 грн за його недоведеністю та безпідставністю.
Позивачем суду не надано належного та допустимого доказу, в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України, щодо розрахунку заборгованості, який би спростовував доводи відповідача про повне погашення кредитної заборгованості за рахунок внесених нею на картковий рахунок коштів.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції з дотриманням норм процесуального права повно і всебічно дослідив обставини, на які посилались сторони в обґрунтування своїх доводів і заперечень, надані ними докази, дав їм належну правову оцінку, правильно визначив характер спірних правовідносин і застосував норми закону, що їх регулюють, правомірно дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Наведені в апеляційній скарзі доводи, які зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення, та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, колегією суддів відхиляються, оскільки вимоги щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту не ґрунтуються на доказах і є безпідставними з урахуванням вище наведених норм матеріального права, що були правильно застосовані судом першої інстанції.
Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині, що оскаржується в апеляційному порядку, - без змін з підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.
Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 7, 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 02 квітня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді           С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко

С. І. Мурашко