КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
            
справа №753/18638/19                                                               головуючий у суді І інстанції: Заставенко М.О.
провадження №22-ц/824/8096/2020                                       головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
01 вересня 2020 року                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді:                                                  Сушко Л.П.,
суддів:                                                           Іванової І.В., Сліпченка О.І., 
секретар судового засідання:                                         Спеней О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання недійсними збільшення відсоткової ставки та договорів про відступлення прав вимоги,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», АТ «Дельта Банк», в якому просила суд: визнати збільшення АТ «Дельта Банк» відсоткової ставки за користування кредитними коштами, а саме при нарахування пені за споживчим кредитом №37/3/06-НВС від 14.11.2006 року починаючи з 01.12.2015 року до 25,66%. річних недійсною; визнати недійним Договір про відступлення прав вимоги №1515/К від 13.06.2019 року укладений між ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» та АТ «Дельта Банк» в частині відступлення прав вимоги за кредитним договором №37/3/06-НВС від 14.11.2006 року укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 ; визнати недійсним Договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 13.06.2019 року укладений між ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» та АТ «Дельта Банк» посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. зареєстровано в реєстрі за №1202, в частині відступлення прав вимоги за іпотечним договором №37/3/13/06-НВС від 14.11.2006 року, укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. за реєстровим № з-2034 зареєстрованим в Державному реєстрі правочинів 14.11.2006 року.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» отримало прибуток від обміну своїх грошових коштів на дебіторську заборгованість ОСОБА_3 перед АТ «Дельта Банком». Укладені між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» оспорювані договори за своєю юридичною природою (незважаючи на їх назву як договір про відступлення права вимоги) є договорами факторингу. Оспорювані правочини суперечить приписам цивільного законодавства України щодо суб`єктного складу договору факторингу, то вони підлягають визнанню недійсним відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України. 
Окрім того, як вбачається розрахунку заборгованості від 30.11.2016 року за договором кредиту починаючи з 01.12.2015 року відсоткову ставку за користування кредитними коштами, а саме при нарахуванні пені АТ «Дельта Банком» збільшено до 25,66% річних. В той же час про дату зміни (збільшення) відсоткової ставки за споживчим кредитом позивачку письмово повідомлено АТ «Дельта Банком» не було. На підтвердження цьому, листом від 24.02.2015 року АТ «Дельта Банк» повідомив ОСОБА_4 , що зобов`язання стосовно повернення суми заборгованості по кредитному договору №37/3/06-НВС від 26.02.2008 року виконано до 10.05.2016 року в повному обсязі та до 10.06.2016 року частково, а саме у розмірі 428,91 доларів США, відповідно у строк до 10.06.2016 року позичальник має можливість сплачувати лише проценти за користування кредитом, що нараховуються відповідно до умов вказаного кредитного договору. Вказує, що оскільки зміна кредитора у зобов`язанні вплинула на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, погіршує становище боржника та зачіпає його інтереси, то при відступленні права вимоги за договором іпотеки письмова згода боржника була обов`язковою.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 02 квітня 2020 рокувідмовлено у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання недійсними збільшення відсоткової ставки та договорів про відступлення прав вимоги.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням   ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, і порушення судом норм процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати в частині визнаннянедійним правочину відступлення прав вимоги за кредитним договором №37/3/06-НВС від 14.11.2006 року та в частині визнання недійним правочинувідступлення прав вимоги за іпотечним договором №37/3/13/06-НВС від 14.11.2006 рокута ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині. Вказує, що суд першої інстанції не дослідив відповідних прав та обов`язків від банку до ТОВ "ФК Інвест-Кредо" та посилається на висновки викладені у постановах Верховного суду. Звертає увагу суду на те, що ПАТ "Дельта Банк" уступив грошову вимогу до ОСОБА_1 а обмін на грошові кошти,  які ТОВ "Інвест Кредо" зобов`язався сплатити первісному кредитору, грошову вимогу до третьої особи, що є основною ознакою договору факторингу. І тому вважає, що оспорювані правочини суперечать ЦК України щодо суб`єктного складу договору факторингу і підлягають визнанню недійсними.      
ТОВ "ФК Інвест-Кредо" подало відзив на апеляційну скаргу, якому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
ПАТ "Дельта Банк" відзиву на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк, не надало.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Вирішуючи даний спір і відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що що при укладенні спірних договорів про відступлення права вимоги від 13.06.2019 року сторони керувалися положеннями статей 512, 513, 514 ЦК України та зазначений договір є договором відступлення права вимоги, а не договором факторингу, що зумовлює відсутність передбачених статтями 203, 215 ЦК України підстав для визнання цього договору недійсним. 
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону. 
Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 3 ЦК України до загальних засад цивільного законодавства відносять, зокрема, неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність.
Відповідно до ст.  627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України, відповідно сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Відповідно до 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Зазначені положення узгоджуються з нормами частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом
Відповідно до ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 518 ЦК України, боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.
Відповідно до ч. 3 ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Відповідно до ч. 1 ст. 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.
Предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги (стаття 1078 ЦК України).
Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.
Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.
Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (частина третя статті 656 ЦК України).
Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.
Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорі, право вимоги за яким передається.
Також розмежування розглядуваних договорів здійснюється за їх формою: правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору (стаття 513 ЦК України). Оскільки факторинг визначено пунктом 3 частини першої статті 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кредитною операцією, вимоги до такого договору визначені у статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".
При цьому Суд резюмував, що факторинг є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".
Разом з цим, як зазначено у вказаній постанові Великої Палати Верховного Суду, правочин, якому не притаманні перелічені ознаки, є не договором факторингу, а правочином з відступлення права вимоги. Порушення вимог до форми, змісту, суб`єктного складу договору факторингу відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зумовлює його недійсність.
Зокрема, статтею 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.
Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.
Відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.
Таким чином, з огляду на загальну теорію права, відповідно до якої спеціальна норма має вищу силу над загальною, до спірних правовідносин слід застосовувати Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), а не норми Цивільного кодексу України, оскільки наразі ПАТ «Дельта Банк» визнаний неплатоспроможним та знаходиться в процедурі виведення з банківського ринку.
Так, частиною третьою статті 51 Закону визначено, що Фонд затверджує способи, порядок, склад та умови відчуження майна банку, включеного до ліквідаційної маси, у разі потреби організовує консолідований продаж майна кількох банків, що одночасно перебувають у процедурі ліквідації.
Тобто, законодавець надав право Фонду гарантування вкладів фізичних осіб самостійно визначити способи, порядок, склад та умови відчуження майна банку, до яких в тому числі відноситься права вимоги до боржників.
Відповідно до пункту 2-1 частини першої ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що відкриті торги - це спосіб продажу майна (активів), за якого переможцем (покупцем) стає учасник, що відповідає конкурсним умовам, запропонував за майно (активи) найвищу ціну та взяв на себе виконання конкурсних зобов`язань, а для об`єктів цивільних прав, обмежених в обороті, - також може мати зазначене майно у власності чи на підставі іншого речового права та має відповідні ліцензії і дозволи.
При цьому відступлення права вимоги є правочином (договором) на підставі якого старий кредитор передає свої права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов`язується або не зобов`язується їх оплатити. Відступлення права за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Цей договір може бути оплатним, якщо в ньому передбачений обов`язок нового кредитора надати старому кредитору якесь майнове надання замість отриманого права вимоги. У такому випадку на відносини цесії поширюється положення про договір купівлі-продажу, оскільки статтею 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. При відступленні права вимоги до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено законом або договором.
Аналогічний висновок щодо розмежування договорів відступлення права вимоги (цесії) та договорів факторингу викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №909/968/16, в якій Суд зазначив, що під час цесії може бути відступлене право як грошової, так і не грошової (роботи, товари, послуги) вимоги. Цивільний кодекс України передбачає лише перелік зобов`язань, у яких заміна кредитора не допускається (стаття 515 ЦК України).
Європейський суд з прав людини досить часто посилається на принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рішення у справах «Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands» від 27 жовтня 1993 р., заява № 14448/88, п. 33, та «Ankerl v. Switzerland» від 23 жовтня 1996 р., заява № 17748/91 п. 38.
Наприклад, у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine, заява № 7460/03), рішення від 15 травня 2008 р.: Суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом (див., серед інших рішень та mutatis mutandis, «Кресс проти Франції» (Kress v. France), [GC], заява № 39594/98, п. 72, ECHR 2001-VI; «Ф.С.Б. проти Італії» (F.C.B. v. Italy) від 28 серпня 1991 року, серія A № 208-B, п. 33; «Т. проти Італії» (Т. v. Italy) від 12 жовтня 1992 року, серія A № 245-C, п. 26; та «Кайя проти Австрії» (Kaya v. Austria), заява № 54698/00, п. 28, від 8 червня 2006 року).
Встановлено, що 14.11.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 37/3/06 - НВС (а.с. 4-5). 
Відповідно до ч. 1 п.2 Договору банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає його на наступних умовах - 178000,00 доларів США, цільове використання - придбання нерухомого майна, дата надання кредиту - 14.11.2006 року, дата остаточного погашення кредиту - 14.11.2029 року, п. 3. процентна ставка, що дорівнює процентній ставці встановленій Банком за депозитними вкладами фізичних осіб сумою більше ніж 20000 доларів США, зі строком розміщення таких депозитних вкладів 12 місяців, зі щомісячною виплатою процентів за такими депозитними вкладами, без права поповнення таких депозитних вкладів та без пільгових умов дострокового повернення коштів за такими депозитними вкладами. Перемінна процентна ставка на дату укладення Кредитного договору складає 10.66 (десять цілих шістдесят шість сотих) % річних та коригується 1 (першого) березня та 1 (першого) вересня кожного року протягом строку дії цього Договору, виходячи з розміру процентних ставок за депозитними вкладами фізичних осіб, встановлених Банком на ці дати. Сторони шляхом підписання цього Договору висловлюють свою згоду щодо такої зміни Перемінної процентної ставки, стосовно всієї непогашеної суми Кредиту, без укладення будь-яких додаткових угод до цього Договору. Фіксована процентна ставка - 1.83 % річних. Відповідно до частини 2 договору, п. 6.1 - за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов`язань за цим договором позичальник несе відповідальність у порядку та на умовах, визначених цим договором, а саме - за порушення прийнятих на себе зобов`язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначеному цим Договором строки Позичальник зобов`язаний сплатити Банку пеню у розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п. 3 частини 1 Кредитного договору, за кожний календарний день прострочки від суми простроченого платежу. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочення суми. Повідомлення про зміну перемінної ставки відповідно до пункту 7.1 договору позичальнику не направляється у тому ж порядку, як повідомлення про зміну фіксованої ставки, а відповідно до пункту 5 договору доводиться до відома позичальника шляхом корегування щомісячного платежу. Зміна перемінної ставки не є зміною умов договору та не потребує укладення додаткового договору, чи повідомлення позичальника в порядку, визначеному пунктом 7.1 договору.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 та ВАТ «Кредитпромбанк» уклали Договір іпотеки від 14.11.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. зареєстрований у реєстрі за № з-2038, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 . У зв`язку з посвідченням іпотечного договору накладена заборона відчуження зазначеної в договорі квартири, яка належить ОСОБА_1 , до припинення дії іпотечного договору, зареєстровано в реєстрі за № з-2039 (а.с. 7-9). 
Відповідно до п. 3.2.5. Договору іпотекодержатель має право здійснити відступлення прав за цим Договором без отримання згоди Іпотекодавця за умови, що одночасно здійснюється відступлення прав вимоги за Кредитним договором.
Позивач в позові та відповідач ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» у відзивізазначають, що 26.03.2013 між АТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 1441, відповідно до якого у порядку, обсязі та на умовах визначених даним договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора у зазначених зобов`язаннях.
Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 року №664 «Про відкликання банківської ліцензії га ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк" (далі- АТ «Дельта Банк")», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 прийнято рішення № 181 «Про початок здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича, строком на 2 роки з 05.10.2015 року до 04.10.2017 року включно.
Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 20.02.2017 року № 619 відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «ДЕЛЬТА БАНК» на два роки до 04.10.2019 року.
Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 20.02.2017 року № 619 відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «ДЕЛЬТА БАНК» на два роки до 04.10.2019 року.
Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 04 квітня 2019 року №772 про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» строком на один рік з 05 жовтня 2019 року до 04 жовтня 2020 року включно".
Отже, процедура ліквідації банку наразі триває (http://www.fg.gov.ua).
Згідно інформації на яку посилались сторони, та яка міститься за посиланням https://prozorro.sale/auction/UA-EA-2019-04-11-000164-b судом встановлено наступне.
В межах процедури продажу активів банку, 17.05.2019 року проведені електронні торги результати яких оформлені протоколом електронного аукціону UA-EA-2019-04-11-000164-b (номер лоту GL3N2957) - старт аукціону - 11.04.2019, прийом пропозицій до 17.05.2019 року, проведення аукціону - 17.05.2019 року.
Зі змісту вказаного протоколу слідує, що найменування активів (майна) лоту (склад лоту) - кредитний портфель, що складається з прав вимоги за 31 кредитним договором, що забезпечений іпотекою (перелік кредитів наведено у Додатку 2). *Майнові права за деякими кредитними договорами обтяжені заставою на користь третьої особи на підставі договорів, обставини нікчемності/недійсності яких встановлено відповідними судовими рішеннями, які набули законної сили. Майнові права за даним кредитним договором були обтяжені на користь третьої особи, наразі обтяження вилучені. Майнові права за даним кредитним договором були обтяжені на користь третьої особи, наразі здійснюється робота щодо зняття обтяжень (застосування наслідків недійсності); початкова (стартова) ціна лоту: 52016853 грн. 24 коп., мінімальна ціна лоту: 10403370 грн. 66 коп., ціна продажу лоту: 11443707 грн. 71 коп., крок: 1%, розмір гарантійного внеску: 2600842 грн. 66 коп., переможець: Учасник ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо»; сума яка підлягає сплаті переможцем банку: 11443707 грн. 71 коп..
13.06.2019 року АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» укладений Договір № 1515/к про відступлення прав вимоги, відповідно до якого п. 1 - за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами, договорами поруки та договорами застави (іпотеки), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором; п. 1.1 - сторони домовились, що відступлення Банком Новому кредитору прав вимоги за договорами застави (іпотеки), що були укладені в забезпечення виконання зобов`язань Боржників за Основними договорами та були посвідчені нотаріально, відбувається за окремим договором, який укладається між Сторонами не пізніше 13.06.2019 року та підлягає нотаріальному посвідченню; п. 2 - за цим Договором Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору, сплати штрафних санкцій у розмірах, передбачених Основними договорами та передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до цього Договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів. 2.1 - новий кредитор самостійно та за власний рахунок здійснює повідомлення Боржників (а тому числі - позичальників, заставодавців, фінансових поручителів) за Договорами, права вимоги за якими відступаються йому на умовах цього Договору. Підписанням цього Договору Покупець, як Новий кредитор у зобов`язаннях, приймає на себе всі ризики настання несприятливих для нього наслідків, що можуть настати в разі не повідомлення та/або не своєчасного повідомлення Боржників. Банк здійснює повідомлення Боржників шляхом розміщення відповідного інформаційного повідомлення на офіційному сайті AT «Дельта Банк». Сторони погоджуються, що відповідно до статті 516 Цивільного кодексу України, Новий кредитор несе ризик настання для нього несприятливих обставин у зв`язку із неповідомленням або несвоєчасним/неналежним повідомленням Боржників про відступлення Прав вимоги за Основними договорами на підставі нього Договору, у зв`язку із чим виконання Боржниками зобов`язань за Основними поговорами на користь Банку, у тому числі надходження на користь Банку грошових коштів в рахунок виконання зобов`язань за Основними договорами, до моменту повідомлення відповідного із Боржників про відступлення Прав вимоги на підставі цього Договору вважається належним виконання відповідним із Боржників зобов`язань за Основними договорами. Новий кредитор також погоджується, то Банк не відповідає перед Новим кредитором, якщо Новим кредитором від Боржників суми за Основними договорами будуть меншими від сум, які очікував отримати від боржників Новий кредитор при укладення цього Договору, в тому числі меншими від суми зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, або сплачених Новим кредитором Банку за цим Договором. П. 4 - сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Основними договорами, відповідно до цього Договору Новий кредитор сплатив Банку грошові кошти у сумі 11443707 гривень 71 копійок , надалі за текстом - Ціна відступлення, до моменту укладання цього договору на підставі протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону, переможцем якого став Новий кредитор, не пізніше 20 робочих днів із дати складання протоколу); п. 7- банк не відповідає перед Новим кредитором за невиконання або неналежне виконання Боржниками своїх зобов`язань за Основи йми договорами, Усі правовідносини, що виникають з цього Договору або пов`язані із ним, у тому числі пов`язані із дійсністю, укладенням, виконанням, зміною та припиненням цього Договору, тлумаченням Його умов, визначенням наслідків недійсності або порушення умов цього Договору, регламентуються цим Договором та відповідними нормами чинного законодавства України.
Додаток 1 до Договору № 1515/к купівлі - продажу прав вимоги від 13.06.2019 року (а.с. 15), 1. кредитний договір, боржник ОСОБА_1 , № договору - 37/3/06-НВС, дата укладання договору - 14.11.2006 року, дата закінчення договору - 14.11.2029 року, загальна сума заборгованості за Договором на дату купівлі-продажу - 4918336 грн. 04 коп., заборгованість по тілу кредиту, на дату купівлі-продажу майнових прав - 3344824 грн. 14 коп., заборгованість по нарахованим % за кредитним договором на дату купівлі-продажу майнових прав - 1573511 грн. 90 коп.; 1.1. Іпотечний договір з додатками, додатковими договорами/угодами, договорами про внесення змін та доповнення до вказаного договору, тощо, що є його невід`ємними частинами, посвідчений ПН КМНО Морозовою С.В., у реєстрі за № з-2038, боржник ОСОБА_1 , № договору - 37/3/13/06-НВС, в забезпечення виконання договору № 37/3/06-НВС укладався, додатком до якого є даний договір, дата укладання договору - 14.11.2006 року, опис предмета забезпечення - квартира, загальною площею 114,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; 1.2. Договір поруки з додатковими договорами угодами до вказаного договору, що є його невід`ємними частинами, сторона договору - ОСОБА_6 , № договору - № 37/3/П3/06-НВС, в забезпечення виконання договору № 37/3/06-НВС укладався, додатком до якого є даний договір, дата укладання договору - 14.11.2006 року.
13.06.2019 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо»  укладений Договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., зареєстровано в реєстрі за №1202. (а.с. 17). 
Відповідно до якого п.1.1., сторони цим погоджуються, що за своєю правовою природою даний Договір є правочином з передання Банком шляхом продажу прав вимоги за договорами іпотеки, визначених у даному Договорі, Новому Іпотекодержателю (відступлення права вимоги);п. 1.2 сторони цим визнають, що жодне з положень цього Договору, а також будь-які платежі, які здійснюватимуться на виконання цього Договору, не вважаються та не можуть вважатися фінансуванням Банку Новим Іпотекодержателем;п. 2.1. за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає шляхом продажу Новому Іпотекодержателю належні Банку, а Новий Іпотекодержатель набуває у обсязі та на умовах, визначених ним Договором, права вимоги Банку до іпотекодавців, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, за текстом - Іпотекодавці, включаючи права вимоги до правонаступників Іпотекодавців, включаючи права вимоги до правонаступників Іпотекодавців, або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Іпотекодавців, або які зобов`язані виконати обов`язки Іпотекодавців, за іпотечними договорами, з урахуванням усіх змін, доповнень до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору надалі за текстом «Договори іпотеки», надалі за текстом - права вимоги. Новий Іпотекодержатель сплатив Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. Відступлення Банком Новому Іпотекодержателю прав за Договором іпотеки здійснюється у зв`язку з відступленням прав вимоги за основними зобов`язаннями, визначених в Договорі про відступлення прав вимоги №1515/К від 13.06.2019 (надалі за текстом - Кредитні договори або Кредитний договір). 3.4 банк та Новий Іпотекодержатель зобов`язані надіслати письмове повідомлення Іпотекодавцям про відступлення права вимоги за Договорами іпотеки протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту набрання чинності цим Договором у порядку, передбаченому чинним законодавством. Сторони погоджуються, що, відповідно до статті 516 Цивільного кодексу України, Новий Іпотекодержатель несе ризик настання для нього несприятливих обставин у зв`язку із неповідомленням або несвоєчасним/неналежним повідомленням Іпотекодавців про відступлення Прав вимоги за Договорами Іпотеки на підставі цього Договору, у зв`язку із чим виконання Іпотекодавцями зобов`язань за Кредитними договорами на користь Банку, у тому числі надходження на користь Банку грошових коштів в рахунок виконання зобов`язань за Кредити и ми договорами, до моменту повідомлення Іпотекодавців про відступлення Прав вимоги на підставі цього Договору вважається належним виконанням Іпотекодавцями зобов`язань за Кредитними договорами/Кредитним договором (окремо кожним), Новий Іпотекодержатель також погоджується, що Банк не відповідає перед Новим Іпотекодержателем, якщо одержані Новим Іпотекодержателем від Іпотекодавців суми за Кредитними договорами будуть меншими від сум, які очікував отримати від Іпотекодавців Новий Іпотекодержатель при укладенні цього Договору; П. 4.1 вартість відступлення Прав вимоги за Договором іпотеки сплачена Новим Іпотекодержателем в межах оплати вартості відступлення прав вимоги за основними зобов`язаннями (Кредитними договорами), права вимоги по яким аідступлені Банком Новому Іпотекодержателем в межах оплати вартості відступлення прав вимоги за основини зобов`язанням (Кредитними договорами) права вимоги по яким відступлені Банком Новому Іпоткодержателю відповідно до Договору №1515/К про відступлення прав вимоги від 13.06.2019 року, та входить до суми 11443707 гривень 71 копійок без ПДВ, сплаченої Новим Іпотекодержателем Банку відповідно до Договору № І515/К про відступлення прав вимоги від 13.06.2019 року, та протоколу електронних торгів № UA-EA-2019-04-11-000164-b від 17.05.2019 року.
Відповідно до свідоцтва від 07.07.2015 року серії ФК № 595 та додатку до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи № 595 серія ФК (а.с. 45-46), ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» має право здійснювати, як фінансова компанія, без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства: факторинг; надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів; залучення фінансових активів юридичних осіб із зобов`язанням щодо наступного їх повернення.
ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» направила на адресу ОСОБА_1 повідомлення - вимогу від 09.09.2019 вих. № 010919 Іпотекодавцю про повернення повної суми заборгованості за Кредитним договором № 37/3/06-НВС від 14.11.2006, який вона отримала 14.09.2019 року, відповідно до якого (а.с. 10-11), повідомило, що право вимоги за Кредитним договором № 37/3/06-НВС від 14.11.2006 перейшло на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеного 26.06.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Кредитпромбанк" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 1441. 13.06.2019 року між ПАТ "Дельта Банк" (Первісний іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" (Наступний Іпотекодержатель) були укладені: Договір № 1515/К про відступлення прав вимоги, зокрема за Кредитним договором № 37/3/06-НВС від 14.11.2006 року, що був укладений між ВАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_1 , та Договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, посвідчений 13.06.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. та зареєстрованим в реєстрі за № 1202, зокрема за Іпотечним договором № 37/3/I3/06-HBC від 14.11.2006 року, укладеним між ВАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_1 від 14.11.2006 року та зареєстрованим в реєстрі за № з-2038. Станом на момент відступлення прав вимоги за Кредитним договором та Іпотечним договором заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором становила: сума заборгованості за тілом кредиту: 3 344824,14 гривень; сума заборгованості за відсотками, неустойкою: 1573511,90 гривень; Всього заборгованість складає 4918336,04 гривень. Запропоновано погасити заборгованість за Кредитним договором № 37/3/06-НВС від 14.11.2006 року шляхом сплати повної суми заборгованості, яка станом на 13.06.2019 року складає 4918336,04 грн..
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором кредиту 37/3/06 - НВС від 14.11.2006 року ОСОБА_1 , розрахунок заборгованості від 30.11.2016 року за кредитом - відсоткова ставка - 12,83; розрахунок пені - 25,66. (а.с. 19-20).
Відповідно до листа АТ «Дельта Банк» вих. № 05-2833943 від 24.02.2015 року (а.с. 21), АТ «Дельта Банк» повідомило ОСОБА_1 що її прохання щодо зниження розміру процентної ставки та зниження розміру обов`язкового щомісячного платежу по Кредитному договору № 37/3/06-НВС укладеному 26.02.2008 року між нею та ПАТ «Кредитпромбанк» по якому право вимоги 26.06.2013 року відступлено АТ «Дельта Банк» не може бути задоволене, а умови вказаного Кредитного договору залишаються незмінними та обов`язковими для виконання. Також додало, що зобов`язання стосовно повернення Вами суми заборгованості по Кредитному договору № 37/3/06-НВС від 26.02.2008 року виконано до 10.05.2016 року в повному обсязі та до 10.06.2016 року частково, а саме у розмірі 428,91 доларів США, Відповідно, у строк до 10.06.2016 року, ОСОБА_1 , як позичальник, щомісячно по 10 (десяте) число кожного місяця масте можливість сплачувати лише проценти за користування Кредитом, що нараховуються відповідно до умов вказаного Кредитного договору.
Постановою Верховного суду складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2018 року у справі №753/22095/15-ц (на яку посилається відповідач ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» (а.с.43) за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «Кредитпромбанк», встановлено, що згідно копії додаткового договору № 2 від 14.10.2011 року до договору поруки № 37/3/П3/06-НВС від 14.11.2006 року, поручитель - ОСОБА_6 зобов`язується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 37/3/06-НВС від 14.11.2006 року, та ознайомлений з умовами договору, зокрема про розмір процентної ставки за користування кредитними коштами у розмірі 12,83 % річних. Судами встановлено, що ОСОБА_1 сплачувала новий розмір процентної ставки, починаючи з її введення, що підтверджується розрахунком заборгованості від 25.11.2015. Судом апеляційної інстанції встановлено, що фіксована процентна ставка з часу укладення кредитного договору не змінювалася, проти чого сторони не заперечували. Апеляційний суд дійшов правильного висновку, що повідомлення про зміну перемінної процентної ставки відповідно до пункту 7.1 кредитного договору позичальнику не направляється у такому ж порядку, як повідомлення про зміну фіксованої процентної ставки, а відповідно до пункту 5 договору доводиться до відома позичальника шляхом корегування щомісячного платежу. Повідомлення про корегування щомісячного платежу позивачу було направлено та остання здійснювала платежі відповідно до скорегованої суми щомісячного платежу, а тому доводи ОСОБА_1 про те, що банком при зміні перемінної процентної ставки не додержано умови укладеного кредитного договору та положень Закону є необґрунтованими та такими, що не відповідають установленим судами фактичним обставинам.
Судом встановлено, та не спростовано позивачем, що - 25,66% у розрахунку заборгованості від 30.11.2016 року є відповідальністю у розмірі подвійної процентної ставки (12,83 % *2) - п. 6.1 частини 2 кредитного договору № 37/3/06-НВС від 14.11.2006 року, та її нараховують на дні прострочення платежу, а тому суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги позивача, щодо визнання збільшення АТ «Дельта Банк», відсоткової ставки за користування кредитними коштами, а саме при нарахування пені за споживчим кредитом № 37/3/06-НВС від 14.11.2006 року починаючи з 01.12.2015 року до 25,66%. недійсною, а з посилання позивача на лист АТ «Дельта Банк» вих. №05-2833943 від 24.02.2015 року, (а.с. 21), вбачається, що в ньому йдеться мова про кредитний договір №37/3/06-НВС від 26.02.2008 року, а тому він не приймається до уваги суду.
Разом з тим, обраний позивачем спосіб захисту його прав не буде «ефективним» у контексті ст. 13 Конвенції через відсутність механізму відновлення, поновлення порушеного, на думку позивача права, оскільки заявлена нею вимога не призводить до поновлення порушеного права позивача, оскільки 25,66% - не є збільшення АТ «Дельта Банк», відсоткової ставки за користування кредитними коштами.
У кредитному договорі № 37/3/-6 - НВС від 14.11.2006 не врегульовано додатково порядку заміни кредитора у договорі.
Враховуючи наведене, п. 3.2.5. іпотечного договору № 37/3/13/06-НВС від 14.11.2006 (а.с. 7), вбачається, що відступлення права вимоги відбувається без повідомлення та без згоди боржника і за умови, що одночасно здійснюється права вимоги за основним зобов`язанням.
Судом встановлено, що підставою внесення запису про іпотеку 14231905 зазначено, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29323849 від 19.04.2016, приватний нотаріус Соколов О.Є., Київський міський нотаріальний округ, Київ; відомості про суб`єктів: Іпотекодержатель: ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», іпотекодавець - ОСОБА_1 .
В той же час рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не скасовано, запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не виключений.
Суд апеляційної інстанції, погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, оскільки у правовідносинах сторін відсутні елементи договору факторингу, і не встановлено факту фінансування фінансовою установою фізичної особи (клієнта) під відступлення права грошової вимоги, а навпаки, встановлено факт набуття права вимоги до фізичної особи на підставі компенсації частини отриманого від права вимоги.
Аналогічні висновки зазначені у постанові Верховного Суду від 30 березня 2020 року у справі №643/15938-17.
Доводи апеляційної скарги про те, що ПАТ "Дельта Банк" уступив грошову вимогу до ОСОБА_1 а обмін на грошові кошти,  які ТОВ "Інвест Кредо" зобов`язався сплатити первісному кредитору, грошову вимогу до третьої особи, що є основною ознакою договору факторингу, і тому вважає, що оспорювані правочини суперечать ЦК України щодо суб`єктного складу договору факторингу і підлягають визнанню недійсними, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки відповідно до пункту 51 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16, в якій проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу, зазначено, що зі змісту статей 2, 512-518 ЦК України можна зробити висновок, що учасниками цесії можуть бути будь-яка фізична або юридична особа.  
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні,  не спростовують.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача не було порушено відповідачем.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд  першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст. 2, 512, 518 ЦК України.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.               
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд, 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 квітня 2020 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено «03» вересня 2020 року.
 
Головуючий суддя	Л.П. Сушко        	
Судді	І.В. Іванова         О.І. Сліпченко