ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

08 липня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №592/3939/20 
Номер провадження 22-ц/816/1468/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Левченко Т. А. ,  Ткачук С. С. 
за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І., 
сторони: 
позивачка – ОСОБА_1 ,
відповідач – Сумська міська рада,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Созонова Володимира Петровича на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 червня 2020 року в складі судді Князєва В.Б., ухваленого у м. Суми, 

в с т а н о в и в :

24 березня 2020 року ОСОБА_1  звернулась з позовом до Сумської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом двох місяців після набрання законної сили рішенням суду. Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявниці, який за життя склав на її користь заповіт на жилий будинок з господарчими спорудами та земельну ділянку по АДРЕСА_1 . Батько заявниці на день смерті проживав у Російській Федерації, про що позивачка не знала, а довідалась зі слів родичів, які там проживають. За відсутності коштів на похорони вона не приїздила, а з родичами має неприязні стосунки через агресію Російської Федерації по відношенню до України. Крім того, жодних офіційних документів про смерть батька заявниця не мала і лише у жовтні 2019 року їй передали нотаріально завірене свідоцтво про смерть, після чого 17 березня 2020 року звернулась до приватного нотаріуса, який роз`яснив, що оскільки на день смерті спадкодавця вона не проживала разом з ним та своєчасно не подала заяву про прийняття спадщини, тому вважається такою, що спадщину не прийняла, а питання щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини або встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на день смерті потрібно вирішити у суді. Вважає, що смерть батька в іншій державі, відсутність будь-яких офіційних документів про смерть ОСОБА_2 , а також неможливість їх отримання є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини, тобто є поважними причинами пропуску шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 червня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Созонов В.П., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що спадкодавець помер на території іншої держави, про що позивачка дізналась від родичів, а свідоцтво про смерть отримала від них лише у жовтні 2019 року. Крім того, зазначається, що заявниця є рідною донькою спадкодавця, інших спадкоємців немає, а спадкова справа не заводилась.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_3 , переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що  ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Паласовка Волгоградської області Російської Федерації (а.с. 6, 7-8, 11, 13, 14).
13 листопада 2006 року ОСОБА_2 на випадок смерті заповів ОСОБА_1 належний йому жилий будинок з відповідними побутовими та господарчими спорудами АДРЕСА_1 та земельну ділянку, на якій він розташований (а.с. 9, 10).
17 березня 2020 року приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Ситник С.М. роз`яснив ОСОБА_1 , що оскільки вона на день смерті спадкодавця не проживала разом з ним та своєчасно не подала заяву про прийняття спадщини, а тому вважається такою, що спадщину не прийняла. Для вирішення питання щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини або встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем на день смерті їй необхідно звернутися до суду (а.с. 15).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що  ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку про прийняття спадщини. Також суд зауважив, що чинне законодавство не пов`язує подання заяви про прийняття спадщини з необхідністю попереднього отримання свідоцтва про смерть спадкодавця, тобто заявниця не була позбавлена можливості звернутись із відповідною заявою про прийняття спадщини до уповноваженої особи. Крім того, суд зазначив, що смерть спадкодавця в іншій державі та відсутність будь-яких офіційних документів, які б підтверджували факт смерті, а також неможливість їх отримати не можуть вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки самі по собі ці обставини, без встановлення інших об`єктивних обставин, не свідчать про поважність пропуску спадкоємцем цього строку.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками місцевого суду з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 
Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).
З огляду на приписи ч. 1 ст. 1270, ч. 2 ст. 1220 ЦК України для позивачки ОСОБА_1 шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини визначався періодом з 24 березня 2016 року до 24 вересня 2016 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. 
Право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. 
Доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про існування для позивачки у період з 24 березня 2016 року до 24 вересня 2016 року об`єктивних і непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини суду не надано.
Як зазначено у позовній заяві, ОСОБА_1 не поїхала на похорон свого батька, оскільки подорож потребувала значних фінансових ресурсів, яких вона не мала. Ця обставина свідчить про обізнаність заявниці про смерть батька, проте поважних причин не звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини саме у період з 24 березня 2016 року до 24 вересня 2016 року позивачка ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не назвала.
Суд першої інстанції правильно констатував, що відсутність у ОСОБА_1 свідоцтва про смерть батька до жовтня 2019 року, неприязні стосунки з родичами, проживання на день смерті спадкодавця на території іншої держави та, відповідно, не звернення з цих причин до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини понад три роки не можна розцінити як поважні причини пропуску заявницею строку для прийняття спадщини у розумінні ст. 1272 ЦК України.
Питанню з`ясування нотаріусом відомостей стосовно факту смерті спадкодавця колегія суддів апеляційного суду оцінку не дає, оскільки дотримання чи недотримання нотаріусом порядку вчинення нотаріальних дій не є предметом спору у даній справі.
Решта доводів апеляційної скарги зводиться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення заявником норм процесуального закону.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову у позові. Підстав для скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги немає.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Созонова Володимира Петровича залишити без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - В.І.Криворотенко

Судді: Т.А. Левченко 

С.С. Ткачук