Дата документу 16.09.2020 Справа № 320/4784/17

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
         Єдиний унікальний № 320/4784/17                                                   Головуючий у 1 інстанції 
         № провадження 22-ц/807/2406/20 Колодіна Л.В.
Доповідач: Бєлка В.Ю.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.
               Суддів: Кухаря С.В.
                Онищенко Е.А.                
За участю секретаря: Книш С.В.
       
               розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 червня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Мелітопольгаз» про розірвання договору та про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення,
В С Т А Н О В И В:
У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, який в ході розгляду справи був уточнений, до ОСОБА_1 ПАТ «Мелітопольгаз» про розірвання договору та про усунення перешкод у користуванні житловим будинком.
Разом з позовом ОСОБА_2 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій зазначала, що на даний момент житловий будинок належить відповідачу, а тому вона має підстави побоюватися, що відповідач може розпоряджатися даним будинком та відчужити його на користь невідомих осіб, що ускладніть або навіть зробить неможливим виконання рішення суду. З цих підстав просила суд накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 липня 2017 року накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстрований за ОСОБА_1 .
У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом, який в ході розгляду справи був уточнений, до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та усунення перешкод у користування житловим будинком шляхом виселення.
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 жовтня 2017 року об`єднано в одне провадження зустрічну позовну заяву з первісним позовом.
У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на спірний житловий будинок та земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , що зареєстрована за ОСОБА_1 .
Ухвалою судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 листопада 2017 року накладено арешт на земельну ділянку № НОМЕР_1 , загальною площею 0,0781 га, кадастровий номер 2310700000601:004:0119, що знаходиться по АДРЕСА_2 та зареєстрована за ОСОБА_1 . В іншій частині заяви відмовлено.
Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 липня 2018 року в задоволені первісного позову ОСОБА_2 відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Усунуто перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування житловим будинком АДРЕСА_2 та виселено ОСОБА_2 з житлового будинку АДРЕСА_2 , без надання іншого житлового приміщення.
В задоволені іншої частини зустрічного позову відмовлено.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 19 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 24 лютого 2020 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.
Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 липня 2018 року скасовано та прийнято нову постанову за якою:
«Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ПАТ «Мелітопольгаз» про розірвання договору та про усунення перешкод у користуванні житловим будинком задоволено частково.
Розірвано договір купівлі-продажу житлового будинку від 11 серпня 2015 року реєстровий № 2857, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Розірвано договір купівлі-продажу земельної ділянки від 11 серпня 2015 року реєстровий № 2854, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Припинено зобов`язання сторін за договорами купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 11 серпня 2015 року реєстрові №2857, № 2854.
У задоволенні в іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено».
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, яку обґрунтовує тим, що Мелітопольським міськрайонним судом в рамках заявленого клопотання про забезпечення позову, було накладено арешт на будинок АДРЕСА_2 . Справа переглядалась судом апеляційної та касаційної інстанції. Однак вказує що, при розгляді цієї справи, жодним судом не було вирішено питання щодо застосованих заходів забезпечення позову.
Посилаючись на зазначені обставини просив суд скасувати заходи забезпечення позову застосовані Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області 11 липня 2017 року в рамках заявленого клопотання про забезпечення позову.
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 червня 2020 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом не в повній мірі досліджені обставини справи. Не враховано, що вжиті заходи забезпечення позову порушують його права. Просить скасувати ухвалу суду та задовольнити його заяву про скасування заходів забезпечення позову у повному обсязі.
На зазначену апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_3 подала відзив у якому зазначила, що виходячи з обставин на теперішній час питання про скасування на нерухомість за ОСОБА_1 і проведення державної реєстрації за ОСОБА_4 не вирішено. Тому скасування арешту на стадії розгляду справи судом першої інстанції, унеможливить виконання судового рішення та надасть можливість відповідачу розпорядитись спірною нерухомістю на свій розсуд. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
               За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
               За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
               Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності заявником правових підстав для скасування заходів забезпечення позову, оскільки обставини, які стали підставою для вжиття заходів забезпечення позову, не зникли. 
               З такими висновками суду першої інстанції в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду.
               Забезпечення позову – це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
               Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
               Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
               Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчинення певних дій.
               Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогам.
               Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахування співвідношення права, про захист яких просить заявник, та інтересів інших учасників судового процесу.
               Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. 
               Згідно ч.6 ст. 158 ЦПК України відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.
               Норми вказаної статті не конкретизують підстави, з яких заходи забезпечення позову можуть бути скасовані, однак аналіз зазначених норм процесуального права свідчить, що такими підставами можуть бути: вирішення спору по суті не на користь позивача, або коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.
               Відповідно до ч.ч. 7-10 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.
               За змістом даних норм скасування заходів забезпечення позову пов`язане не із правомірністю їх вжиття, а із результатами розгляду справи і вирішенням спору по суті чи залишенням позову без розгляду, або закриттям провадження у справі.
               Відповідно до роз`яснень пункту 10 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.
               Скасування заходів забезпечення позову слід відрізняти від скасування ухвали про забезпечення позову. Різниця полягає в тому, що заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів. При цьому правомірність застосування таких заходів судом відповідач, як правило, не заперечує.
               Тобто, підставами для скасування заходів забезпечення позову може бути ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні позову або повне фактичне виконання судового рішення про задоволення позову.
               Оскільки, забезпечення позову вживається з метою того, щоб в майбутньому виконання рішення суду було реальним, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 з підстав необґрунтованості заяви та відсутності достатніх правових підстав для скасування заходів забезпечення позову.
               Доводи апеляційної скарги про те, що вжити судом заходи забезпечення позову порушують права відповідача, є неспроможними.
               Разом з тим, апеляційний суд вважає необхідним роз`яснює ОСОБА_1 положення ч.6 ст.158 ЦПК України, якою визначено, що відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.
               З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі немає.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
               Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 червня 2020 року по цій справі залишити без змін.
       Дата складання повної постанови 21 вересня 2020 року.
               Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар
       
                Е.А. Онищенко