Дата документу 12.08.2020 Справа № 937/2163/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 937/2163/20 Головуючий у 1 інстанції: Юрлагіна Т.В.
 
Провадження № 22-ц/807/1791/20 Суддя-доповідач: Маловічко С.В. 

                                                         
П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2020 року                                                 м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В.
суддів:        Гончар М.С.
                       Подліянової Г.С.
при секретарі: Путій О.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 березня 2020 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним права власності на земельну ділянку, визнання недійсним стягнення судових витрат, 

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 з позовною заявою, яка складалась з чотирьох вимог, а саме: про визнання недійсним права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 600 м2, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , на якій розташований житловий будинок загальною площею 25,2 м2, з моменту укладення з ОСОБА_3 договору купівлі-продажу житлового будинку від 10.11.2006р.; про визнання недійсним встановлення постійного земельного сервітуту, а саме, права ОСОБА_2 на експлуатацію трубопроводів з газопостачання та водопостачання по земельній ділянці площею 55,972 кв. м, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_4 ; про визнання недійсним стягнення з інваліда 2 групи ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судових витрат в сумі 549 грн. 20 коп.; стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартості земельної ділянки в сумі 100 996 грн.

В обґрунтування вказаного позову ОСОБА_1 зазначила, що після смерті її чоловіка ОСОБА_3 відкрилась спадщина, зокрема, на належну йому земельну ділянку. Проте, незважаючи на це, рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 20.11.2012 визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 600,14 кв. м. Вважає, що зазначеним рішенням суд вирішив питання про її права та обов`язки, не залучивши її до справи. Також ОСОБА_1 зазначила, що ухвали Мелітопольського міськрайонного суду про відкриття провадження у цивільній справі № 2-421/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку за підписом головуючого судді Мелітопольського міськрайонного суду Баранова В.І., не існує. З огляду на це, позовна заява не мала розглядатися в суді. Також не існує ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області про залучення до участі у справі правонаступника померлого за підписом головуючого судді Мелітопольського міськрайонного суду Баранова В.І. З огляду на це, після смерті власника не могла розглядатися справа про визнання права власності на земельну ділянку. З урахуванням цього просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 березня 2020 року було відмовлено у відкритті провадження у справі за позовними вимогами ОСОБА_1 про визнання недійсним права власності на земельну ділянку та про визнання недійсним стягнення судових витрат.

Ухвалою Мелітопольскього міськрайонного суду Запорізької області від 07 квітня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за іншими позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , а саме, про визнання недійсним встановлення постійного земельного сервітуту та стягнення вартості земельної ділянки.

Не погоджуючись із ухвалою суду від 23 березня 2020р., ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та необгрунтованість, порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не надано, хоча апеляційну скаргу ОСОБА_2 отримала 12.06.2020р., що не є перешкодою у відповідності до вимог ч. 3 статті 360 ЦПК України для апеляційного розгляду справи.

До судового засідання 12 серпня 2020р. учасники справи не з`явились, своєчасно отримавши судові повістки: ОСОБА_1 - 17.06.2020р., ОСОБА_2 - 17.06.2020р., про що надійшли зворотні поштові повідомлення, долучені до матеріалів справи.
Від ОСОБА_6 заяв та клопотань до апеляційного суд не надходило, а ОСОБА_1 надала заяву від 10.08.2020р., у якій просила перенести розгляд справи на іншу дату із призначенням відеоконференції у Мелітопольському міськрайонному суді.

Зважаючи на те, що заява не містила зазначення про причини, з яких апелянт просила перенести розгляд справи, колегія відмовляє в задоволенні клопотання та розглядає справу у відсутності учасників справи, зокрема, апелянта ОСОБА_1 відповідно до положень статті 372 ЦПК України. 

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за такими підставами.

Судом встановлено, що у провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебувала інша цивільна справа № 320/6243/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Мелітопольська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним права власності на земельну ділянку.

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні вказаного позову, яке постановою Запорізького апеляційного суду від 10 грудня 2019 року, прийнятою за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , залишено без змін. Дане рішення набрало законної сили 10 грудня 2019 року.
Сторонами у справі були ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Підставою позову є набуття права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку без достатньої правової підстави.
19.03.2020 ОСОБА_1 повторно подала до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області позов до ОСОБА_2 про визнання недійсним права власності на земельну ділянку.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.
Відмовляючи у відкритті провадження в цій частині позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 вже зверталась до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним права власності на земельну ділянку площею 600,14 кв. м по АДРЕСА_1 з тих же підстав, по якому ухвалено рішення, яке набрало законної сили, а тому повторне звернення із даним позовом є неможливим та суперечить нормам процесуального права.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним стягнення судових витрат з інваліда 2 групи ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 в сумі 549 грн. 20 коп. обґрунтовані тим, що вона не згодна з рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року в частині стягнення з ОСОБА_4 судових витрат, але ці обставини не були враховані під час прийняття рішення судами першої та апеляційної інстанцій. Посилаючись на зазначені обставини, просить визнати недійсним їх стягнення.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за цими вимогами ОСОБА_1 , суддя виходив із того, що такі вимоги є фактично оскарженням ухвалених рішень у іншій справі, а тому не можуть розглядатись як окремі позовні вимоги у порядку цивільного судочинства.
В апеляційній скарзі на ухвалу суду про відмову у відкритті провадження ОСОБА_1 вказує, що суд неправильно визначився з підставами її нового позову щодо вимог про визнання недійсним права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку. Так, вказує, що суд в ухвалі зазначив, що позов обґрунтовано спадкуванням після смерті чоловіка ОСОБА_3 , що є помилковим, оскільки обґрунтуванням позову є спільне сумісне майно подружжя. Вказує, що тотожності позовних вимог у цих справах не вбачається, оскільки в новому позові визначено тільки відповідача ОСОБА_2 , а у вирішеній судом справі є ще третя особа. 
Щодо відмови у відкритті провадження за позовною вимогою про визнання недійсним стягнення судових витрат з ОСОБА_4 рішеннями судів у іншій справі, апеляційна скарга обґрунтувань не містить, а в ній лише наголошується на абсурдності висновків суду в цій частині. 

Та колегія погоджується із судом щодо того, що ці вимоги не можуть заявлятись у порядку позовного провадження, оскільки за змістом позову це є фактично незгодою з рішеннями судів про вирішення питання щодо судових витрат у іншій справі. Тому суд обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у справі за такими вимогами.

Що стосується позовних вимог про визнання недійсним права ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 600 кв. м, розташовану по АДРЕСА_1 , з моменту укладення з ОСОБА_3 договору купівлі-продажу житлового будинку від 10.11.2006р., то колегією зроблено ретельний аналіз та співставлення позовів у цій справі та іншій, на яку послався суд як вирішену, та встановлено наступне.

У справі ЄКН 320/6243/19 (у іншій цивільній справі) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , тертя особа: Мелітопольська державна нотаріальна контора про визнання недійсним права власності на земельну ділянку ці вимоги заявлені з посилання на договір від 10.11.2006р., купівлі-продажу житлового будинку, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , спір йде про цю ж саму земельну ділянку, той же договір купівлі-продажу. Підставами для визнання недійсним права власності визначено наступне: неправильне застосування судами при вирішенні позову ОСОБА_2 вимог ст. 377 ЦК України замість статті 120 ЗК України, що призвело до неправильно вирішення позову ОСОБА_2 та визнання за нею права власності на земельну ділянку, яке у такому разі позивач просила визнати недійсним.

Предметом позову ОСОБА_1 , пред`явленого до ОСОБА_2 19.03.2020р., є теж саме незаконно, на думку позивача, набуте відповідачем право власності на ту ж саму земельну ділянку, за тим же договором купівлі-продажу будинку від 10.11.2006р.

Встановлено колегією, що і обґрунтування позовних вимог надається в позовній заяві ОСОБА_1 від 19.03.2020р. те ж саме, тобто з посиланням на ті ж самі незаконні рішення судів, не погодження із ними через неправильне застосування цих же норм матеріального права, тобто ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України. 

Помилкове зазначення судом, що ОСОБА_1 захищається цими позовами право на спадкування, в той час як в новому позові остання наголошує на захисті свого права на частину спільного майна подружжя, не створює різності цих позовів, оскільки фактичне обгрунтування позовних вимог вистроюється не на підставах порушення сімейного законодавства чи спадкового законодавства, а саме на незаконності придбання земельної ділянки ОСОБА_2 через неправильне застосування судами, які вирішували позовні вимоги останньої, вищенаведених норм права.

Таким чином, судом зроблено вірний висновок, що новий позов ОСОБА_1 є тотожнім з її позовом, вирішеним у справі ЄКН 320/6243/19, тобто є таким, у якому співпадають сторони, предмет та підстави позову. 

Те, що у вирішеній справі визначено третю особу, яка відсутня у новому позові, не вказує на нетотожність аналізуємих позовів з огляду на вище наведені обставини.

Таким чином, суд правильно вказував, що з одним і тим же позовом можливо лише один раз звернутися до суду за судовим захистом. Якщо заявник вважає рішення суду незаконним чи необґрунтованим, він може оскаржити його в установленому законом порядку, проте не має право повторно пред`являти такий же позов. 

Є вірними висновки суду і в тій частині, що позивач не може шляхом пред`явлення позову визнавати нечинними рішення судів про стягнення судового збору, що намагається зробити ОСОБА_1 , ставлячи питання про визнання недійсним стягнення з ОСОБА_4 судових витрат в іншій справі.

Зважаючи на все вищенаведене, колегія визнає апеляційну скаргу ОСОБА_1 необгрунтованою, тому у відповідності до вимог статті 375 ЦПК України залишає її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін. 

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

УхвалуМелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 березня 2020 року про відмову у відкритті провадження у цій справі за частиною позовних вимог залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 17 серпня 2020 року.

Головуючий:                 Маловічко С.В.

Судді:                 Гончар М.С.

               Подліянова Г.С.