ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" вересня 2020 р.                                                                    Справа №909/170/20
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді:                    Плотніцького Б.Д.
Суддів:                                                  Кордюк Г.Т.
                                        Кравчук Н.М.
при секретарі           Кострик К.
розглянувши матеріали апеляційної скарги Долинської міської ради №580/05-28/14в від 23.07.2020
на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 13.07.2020, суддя Малєєвої О. В., (повний текст рішення складено 17.02.2020), 
у справі №909/170/20
за позовом заступника керівника Калуської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Долинської міської ради
до відповідача Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Долинанафтогаз"
про стягнення 3 068 113, 02 грн безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати,
за участю представників:          
від позивача: Григорський З. М. 
від відповідача:  Глинка Р. Я., Малета А. І.
прокурор: Рогожнікова Н. Б.

                                                            ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 13.07.2020 справу за позовом заступника керівника Калуської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Долинської міської ради до відповідача Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Долинанафтогаз" про стягнення 3 068 113, 02 грн безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва (вул. Б. Хмельницького, 44-в, м. Київ, 01054).
27 липня 2020 року до Західного апеляційного господарського суду на вказану ухвалу суду поступила апеляційна скарга Долинської міської ради від 23.07.2020, в якій останній просить  скасувати ухвалу суду першої інстанції.
При цьому апелянт зазначає, що за вибором позивача справа може розглядатись за місцезнаходженням структурного підрозділу - НГВУ "Долинанафтогаз", який відповідно до  Положення про НГВУ "Долинанафтогаз"  уповноважений здійснювати відповідну господарську діяльність, укладати та виконувати господарські договори, в тому числі договір оренди, вести статистичний, бухгалтерський та податковий облік, сплачувати податки  та обов`язкові платежі.
Апелянт погодився з думкою суду, з приводу того, що заявлені позовні вимоги не підпадають під коло випадків, щодо яких ст. 30 ГПК України встановлені правила виключної підсудності. Апелянт посилається на ч.3 ст. 29 ГПК України, відповідно до якої позови у спорах, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач посилається на те, що до вказаних правовідносин не застосовуються приписи  ст. 30 ГПК України  щодо виключної підсудності справ, оскільки спір не стосується нерухомого майна. Вважає, що спір щодо стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати має розглядати за загальним правилом за місцезнаходженням відповідача. Крім того, зазначив, що відокремлений підрозділ НГВУ "Долинанафтогаз" не уповноважений ПАТ  УКРНАФТА  на представництво інтересів у даній справі.
Окрім того, як зазначає відповідач, подана позивачем позовна заява про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати обгрунтована тим, що на земельній ділянці знаходяться свердловини ПАТ «Укрнафта», знаходження даних свердловин на земельній ділянці, без наявності будь яких правовстановлюючих документів на право користування даною земельною ділянкою, породжують кондиційні зобов`язання. Отже дана справа про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати повинна розглядатись за місцем реєстрації ПАТ «Укрнафта», як власника свердловин, які знаходяться на земельній ділянці.  
Прокурор у своїх письмових поясненнях підтримав позицію апелянта. 
Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати ухвалу господарського суду першої інстанції.
Прокурор у судовому засіданні підтримав доводи апелянта. 
Представники відповідача в судовому засіданні заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просили ухвалу господарського суду першої інстанції залишити без змін.
Апеляційний господарський суд, розглянувши наявні в справі докази, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, дійшов висновку, що ухвалу господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до ч. 3  ст. 30 ГПК України  спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна.  До таких позовів належать, зокрема, позови про визнання права на нерухоме майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. До спорів, що виникають з приводу нерухомого майна,  не відносяться спори,  предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, незалежно від того, що такий договір укладений щодо нерухомого майна (постанова КГС у складі ВС від 03.06.2019 у справі №903/432/18).
Предметом даного позову є вимога про стягнення безпідставно збережених коштів у формі орендної плати за користування земельною ділянкою, щодо якої не укладено договір оренди землі. Спірні правовідносини прокурор розцінює як кондикційні, до яких слід застосовувати положення  ст. 1212-1214 ЦК України. Суть цих правовідносин полягає в тому, що особа  безпідставно зберегла у себе кошти, які зобов`язана була сплатити як орендну плату за користування земельною ділянкою. Тому спір стосується повернення коштів і не може бути розцінений як такий, що виник з приводу нерухомого майна.
За таких обставин, як вірно зазначив суд першої інстанції, правила виключної підсудності не поширюються на спірні правовідносини.
Як передбачено ч. 3 ст.  29 ГПК України, позови у спорах, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням.
Відповідно до ч. 6  ст. 55 ГК України  суб`єкти господарювання мають право відкривати свої філії, представництва, інші відокремлені підрозділи без створення юридичної особи.  Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них (ч. 4  ст. 64 ГК України, ч. 3  ст. 95 ЦК України).
Коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відокремлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 10.03.2020 № 1006437882, який сформовано на електронний запит суду, у переліку відокремлених підрозділів ПАТ  УКРНАФТА  зазначено Нафтогазовидобувне управління "Долинанафтогаз" Публічного акціонерного товариства  УКРНАФТА, місцезнаходження якого м. Долина, Івано-Франківська область. Відповідно до Положення про Нафтогазовидобувного управління "Долинанафтогаз" Публічного акціонерного товариства  УКРНАФТА  (затвердженого Наглядовою радою ПАТ  УКРНАФТА  28.12.2011) НГВУ входить до складу ПАТ  УКРНАФТА  на правах структурної одиниці (філії) і діє на підставі даного положення (п. 1.2).  В п/п 7 п. 3.1 цього Положення передбачено, що філія має право виключно за погодженням з ПАТ  УКРНАФТА  та на підставі довіреності ПАТ  УКРНАФТА  вести претензійно-позовну роботу. В клопотанні ПАТ  УКРНАФТА  від 10.07.2020 №01/01/07-710 вказано, що  ПАТ  УКРНАФТА  погодження на ведення  справи № 909/170/20  НГВУ "Долинанафтогаз"  не надавала. Відповідна довіреність суду не подана.
Право філії здійснювати представництво інтересів юридичної особи в суді не залежить від інших повноважень філії. Тому відсутні підстави для визначення підсудності спору за місцезнаходженням філії.
Отже, слід виходити з положень з ч. 1, 2  ст. 27 ГПК України, відповідно до яких позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього  Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 10.03.2020 № 1006437882, який сформовано на електронний запит суду, місцезнаходженням ПАТ  УКРНАФТА  є м. Київ.
Окрім того, колегія суддів зазначає, що подана позивачем позовна заява про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати обгрунтована тим, що на земельній ділянці знаходяться свердловини ПАТ «Укрнафта», знаходження даних свердловин на земельній ділянці, без наявності будь яких правовстановлюючих документів на право користування даною земельною ділянкою, породжують кондиційні зобов`язання. Отже дана справа про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати повинна розглядатись за місцем реєстрації ПАТ «Укрнафта», як власника свердловин, які знаходяться на земельній ділянці.  
Згідно з п. 1 ч. 1  ст. 31 ГПК України  суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Відповідно до  ст. 73 ГПК України  доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)  письмовими,  речовими і електронними доказами; 2)  висновками експертів; 3)  показаннями свідків.
Згідно ч. 1  ст. 74 ГПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.ч. 1,2  ст. 86 ГПК України  суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).
Пункт 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  1950 року (далі - Конвеція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України», no. 4241/03, від 28.10.2010 року).
Судові витрати,  в силу  ст.129 ГПК України,  покладаються на апелянта.
керуючись ст.ст. 86, 255, 269, 271, 275, 276, 282 ГПК України,  Західний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1.          Апеляційну скаргу Долинської міської ради №580/05-28/14в від 23.07.2020 залишити без  задоволення.
2.          Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 13.07.2020 у справі № 909/170/20 залишити без змін.
3.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
4.          Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 18.09.2020

Головуючий -суддя                                                            Плотніцький Б.Д.

Суддя                                                                                Кордюк Г.Т.

          Суддя                                                                                Кравчук Н.М.