ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року	Львів	Справа № 608/298/20 пров. № А/857/3990/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі: 
          головуючого судді Довгополова О.М., 
          суддів  Гудима Л.Я., Пліша М.А.,
з участю секретаря судового засідання Герман О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення    Чортківського районного суду Тернопільської області    від 10 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції Поповича Сергія Олександровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Управління патрульної поліції в Тернопільській області, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
суддя (судді) в суді першої інстанції - Яковець Н.В.,
час ухвалення рішення: 16:08:10,
місце ухвалення рішення - м. Чортків,
дата складання повного тексту рішення не вказана,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Тернопільській області старшого лейтенанта поліції Поповича С.О., за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив суд про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАК №2030359 від 27 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.
Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області    від 10 березня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення мотивоване тим, що в матеріалах справи наявний скріншот запису з TruCam LTI 20-20, на якому зафіксовано, що автомобіль Fiat Doblo номерний знак НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 94 км/год, в той час як максимально допустима швидкість для цієї ділянки дороги встановлена 50 км/год. Також в матеріалах справи знаходиться запис, здійснений на камеру, з якого чітко видно, що позивач не заперечує свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скасувати оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ні під час складення вказаної постанови, ні під час розгляду справи в суді, відповідачем не було надано доказів того, що знак 3.29.3.31 (обмеження швидкості) встановлено на ділянці шляху, якою рухався позивач. Також скаржник зазначає, що оскаржувана постанова не містить жодної згадки про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, її прав.
Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін. 
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. 
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги і відзиву на неї в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 27 січня 2020 року інспектор 1 батальйону 2 роти УПП в Тернопільській області ст. лейтенант поліції Попович С.О. відносно ОСОБА_1 виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2030359 та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень. У постанові зазначено, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_2 27 січня 2020 р. близько 11 год. на автошляху М-19 Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече на 382 км рухався зі швидкістю 94 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 44 км/год, чим порушив п. 12.9 (б) ПДР, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Частиною першою статті 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами,
Як встановлено колегією суддів, в матеріалах справи наявний скріншот запису з TruCam LTI 20-20, на якому зафіксовано, що автомобіль Fiat Doblo номерний знак НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 94 км/год, в той час як максимально допустима швидкість для цієї ділянки дороги встановлена 50 км/год. Також в матеріалах справи знаходиться запис, здійснений на камеру, з якого чітко видно, що позивач не заперечує свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає належним чином доведеним факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а тому постанову серії ЕАК № 2030359 від 27.01.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладення на нього штрафу у розмірі 255 грн слід залишити в силі.
Щодо твердження скаржника про те, що оскаржувана постанова не містить жодної згадки про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, її прав, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Як видно з копії оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, наявної в матеріалах справи (а.с. 4), така відповідає всім наведеним вимогам, встановленим законодавством.
Відносно доводів скаржника про те, що ні під час складення вказаної постанови, ні під час розгляду справи в суді, відповідачем не було надано доказів того, що знак 3.29.3.31 (обмеження швидкості) встановлено на ділянці шляху, якою рухався позивач, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год. У матеріалах справи наявне фото з приладу TruCam, на якому вказано швидкість, з якою рухався ОСОБА_1 та ділянка дороги, на якій була зафіксована така швидкість (а.с. 14).
Оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що постанова серії ЕАК № 2030359 від 27.01.2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладення на нього штрафу у розмірі 255 грн є законною та обгрунтованою.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.  
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд -                              
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області    від 10 березня 2020 року у справі № 608/298/20 залишити без змін.
 Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. М. Довгополов 	
судді	 	М. А. Пліш 	
 	 	Л. Я. Гудим  	
Повне судове рішення складено 17.08.2020 року