П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 540/2622/19	
Головуючий в 1 інстанції: Морська Г.М.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Осіпова Ю.В.,
суддів –  Косцової І.П., Скрипченка В.О., 
при секретарі Ішханяні Р.А., 
за участю представника позивача Мозгового А.В. та представника відповідача Литовської Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео-конференції в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року (м. Херсон, дата складання повного тексту рішення – 02.03.2020р.) по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Тім» до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -   

В С Т А Н О В И В:
05.12.2019 року ТОВ «Грін Тім» звернулось до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.06.2019р. №0001971422, яким  нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 848  663,55 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне податкове повідомлення-рішення №0001971422 є неправомірним, оскільки воно було складене 25.06.2019 року, оскільки граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, у зв`язку з внесенням змін до законодавства з 07.02.2019 року  становлять 365 календарних днів, а не 180 днів, що, в свою чергу, вказує про відсутність на момент перевірки спірних порушень з боку позивача.  
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року адміністративний позов ТОВ «Грін Тім» - задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 25.06.2019 року №0001971422, яким ТОВ «Грін Тім» зобов`язано сплатити штрафні (фінансові) санкції (або пеню) на загальну суму 848663,55 грн.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, в.о. начальника ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі 31.03.2020 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 21.02.2020 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Заслухавши суддю-доповідача, виступи сторін та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи. 
28.07.2017 року позивачем – ТОВ «Грін Тім» було укладений експортний контракт з нерезидентом - компанією GRENTEAM (UKR) LIMITED (England) №07-2017/UA-GB про експорт цибулі свіжої, на виконання умов якого резидентом відвантажений товар на загальну суму 350015,65 фунтів стерлінгів, що засвідчено митними деклараціями наведеними у додатку 3 до акта перевірки. 
04.06.2019 року головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок фінансових операцій управління аудиту ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м.Севастополі Завгородньою І.В. проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Грін Тім» з питань дотримання вимог валютного законодавства.
04.06.2019 року за результатами вказаної перевірки складено акт №84/21-22-14-02/37249019, в якому встановлено порушення ТОВ «Грін Тім» вимог ст.1 Закону України від 23.09.1994р. №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (із змінами та доповненнями), а саме завершення розрахунків по контракту від 28.07.2017 року №07-2017/UA-GB, укладеному з GRENTEAM (UKR) LIMITED (England) на суму 67137,25 фунтів стерлінгів з порушенням законодавчо встановленого строку цих розрахунків (180 дн.).
Так, як видно з акту перевірки, станом на 01.04.2018р. (початок перевіреного періоду) у позивача обліковувалась дебіторська заборгованість у сумі 67103,7 фунтів стерлінгів. Валютна виручка у перевірений період від нерезидента надійшла на загальну суму 417119,35 фунтів стерлінгів, що засвідчено платіжними документами, наведеними у додатку 3 до акта перевірки. 
Також, перевіркою встановлено, що з порушенням законодавчо встановленого строку по сумі 989,69 фунтів стерлінгів, кількість днів прострочення складає - 86 днів, по сумі 3070,46 фунтів стерлінгів - 89 днів, по сумі 6893,25 фунтів стерлінгів - 89 днів, по сумі 2886,96 фунтів стерлінгів - 84 дні, по сумі 4006,29 фунтів стерлінгів - 122 дні , по сумі 6492,3 фунтів стерлінгів - 116 днів, по сумі 3690,98 фунтів стерлінгів - 116 днів, по сумі 2801,32 фунтів стерлінгів - 144 днів, по сумі 6893,25 фунтів стерлінгів - 143 дні, по сумі 6893,25 фунтів стерлінгів - 136 днів, по сумі 6893,25 фунтів стерлінгів - 129 днів, по сумі 6893,25 фунтів стерлінгів - 122 дні та по сумі 8 733 фунтів стерлінгів - 118 днів.
25.06.2019 року, на підставі висновків вказаного вище акту перевірки, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №0001971422, яким до підприємства позивача застосовано штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства у сумі 848 663,55 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням податкового органу, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності дій та спірного рішення відповідача.
Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне. 
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
Так, як встановлено з матеріалів справи та вже зазначалося вище, 28.07.2017 року «резидентом», т.б. підприємством позивача, був укладений експортний контракт з «нерезидентом» - компанією «GRENTEAM (UKR) LIMITED» (England) №07-2017/UA-GB про експорт цибулі свіжої, на виконання умов якого, резидентом був відвантажений товар на загальну суму 350015,65 фунтів стерлінгів.
Так, як свідчать матеріали справи, під час проведення спірної перевірки 04.06.2019 року посадовими особами контролюючого органу було встановлено, що розрахунки за контрактом при здійснення зовнішньоекономічної діяльності було проведено з перевищенням встановлених на той час термінів понад 180 днів: по сумі 989,69 фунтів стерлінгів - 86 днів, по сумі 3070,46 фунтів стерлінгів - 89 днів, по сумі 6893,25 фунтів стерлінгів - 89 днів, по сумі 2886,96 фунтів стерлінгів - 84 дні, по сумі 4006,29 фунтів стерлінгів - 122 дні , по сумі 6492,30 фунтів стерлінгів - 116 днів, по сумі 3690,98 фунтів стерлінгів - 116 днів, по сумі 2801,32 фунтів стерлінгів - 144 днів, по сумі 6893,25 фунтів стерлінгів - 143 дні, по сумі 6893,25 фунтів стерлінгів - 136 днів, по сумі 6893,25 фунтів стерлінгів - 129 днів, по сумі 6893,25 фунтів стерлінгів - 122 дні та по сумі 8 733,00 фунтів стерлінгів - 118 днів.
Так, судова колегія зазначає, що вказані вище факти дійсно мали місце та фактично підтверджуються обома сторонами, але спір між ними, в даному випадку, стосується саме своєчасності проведення розрахунків за контрактом при здійснення зовнішньоекономічної діяльності в частині граничних строків здійснення таких розрахунків (т.б. 180 днів чи 365 днів).
Як вбачається зі змісту ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» №185/94-ВР (в редакції, чинній на час укладення контракту) виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.
А згідно із ст.4 зазначеного Закону України №185/94-ВР, порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених ст. 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до ст. 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).
Разом з тим, як загально відомо, 21.06.2018 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про валюту і валютні операції» №2473-VIII, який вступив в дію 07.02.2019 року. 
Так, відповідно до вимог ч.1 ст.13 вказаного Закону №2473-VIII, Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Також, п.21 «Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті» (затв. постановою Правління НБУ від 02.01.2019р. №5) встановлено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.
Таким чином, як на момент проведення спірної перевірки, так і на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 25.06.2019р. №0001971422 діяв чинний на цей час Закон України від 21.06.2018р. №2473-VIII «Про валюту і валютні операції».
Проте, як зазначалося вище, податковим органом у своєму акті перевірки фактично було встановлено порушення вимог ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» №185/94-ВР, який на момент перевірки вже втратив чинність, а також застосовано штрафні санкції у розмірі та на підставі вже не чинного Закону.
Окрім цього, згідно Прикінцевих та перехідних положень Закону №2473-VIII (чинного на момент проведення перевірки та прийняття оскаржуваного рішення) уповноважені установи, суб`єкти валютних операцій, які до дня введення в дію цього Закону порушили вимоги Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Указу Президента України від 27.06.1999р. №734/99 «Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства» та (або) нормативно-правових актів Національного банку України з питань валютного регулювання та контролю, несуть відповідальність, передбачену законодавством України, що діяло на день вчинення таких порушень.
При цьому, одночасно передбачено, що рішення про застосування до уповноважених установ, суб`єктів валютних операцій заходів впливу приймається органами валютного нагляду відповідно до компетенції, визначеної ч.ч.5,6 ст.11 цього Закону, у порядку, визначеному законодавством, що діє на день прийняття відповідного рішення.
Таким чином, оскільки податковим органом в акті перевірки не встановлено порушення ТОВ «Грін Тім» вимог нормативно-правових актів, перелічених у Прикінцевих та перехідних положеннях Закону №2473-VIII, то, відповідно, контролюючим органом безпідставно застосовані штрафні санкції передбачені Законом №185/94-ВР, який, в свою чергу, на момент проведення перевірки втратив чинність.
Крім того, також необхідно зазначити й про те, що питання дії нормативно-правових актів у часі неодноразово розглядалось і Конституційним Судом України, зокрема у рішенні по справі за конституційним зверненням ОСОБА_1 щодо офіційного тлумачення ч.5 ст.94 та ст.160 Конституції України (справа про набуття чинності Конституцією України) від 03.10.1997р.  №4-зп/1997, КСУ зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше» 
Також, у рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999 року №1-рп/1999 КСУ зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. 
В цьому рішенні, також, зазначено, що Конституція України, закріпивши ч.1 ст.58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. 
Тобто, враховуючи вищевикладене, для визначення юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.
Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обґрунтованими, оскільки позивачу нарахована пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД на підставі не чинного на момент перевірки та нарахування штрафних санкцій закону.
До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, – 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі – залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 16.07.2020р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                             Ю.В. Осіпов 

Судді:                                                                            І.П. Косцова 

                                                                                  В.О. Скрипченко