Постанова  
Іменем України 
09 вересня 2020 року 
м. Київ
справа № 638/4304/16-ц
провадження № 61-7005св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Висоцької В. С.,
суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сімоненко В. М., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович,
третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 30 травня 2017 року 
у складі судді Подус Г. С. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області 
від 08 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Швецової Л. А., 
Котелевець А. В., Піддубного Р. М.,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Описова частина       
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу 
Чуловського В. А. (далі - приватний нотаріус Київського МНО), 
третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи»), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Позовна заява мотивована тим, що 08 серпня 2012 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Банк Кіпру» (далі - ПАТ «Банк Кіпру») укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав    
ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 326 880 грн на строк до 06 серпня 
2027 року зі сплатою процентів за користування кредитом.
У рахунок забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору 08 серпня 2012 року між ПАТ «Банк Кіпру» та ОСОБА_1 укладено договір поруки, на підставі якого поручитель взяв на себе зобов`язання перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за порушення позичальником умов договору, а також іпотечний договір, предметом якого є передача в іпотеку іпотекодержателю нерухомого майна, а саме квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належить  ОСОБА_1 .
19 березня 2015 року приватним нотаріусом Київського МНО       
Чуловським В. А. вчинено виконавчий напис № 3906, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 , що належить на праві власності 
ОСОБА_1 , та за рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна, задовольнити вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» у загальному розмірі 424 612,51 грн.
ОСОБА_1 зазначає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не дотримано вимог чинного законодавства, а саме не враховано, що заборгованість боржника ОСОБА_2 перед банком на момент вчинення виконавчого напису була спірною, за тридцять днів  до вчинення вказаного напису їй, як солідарному боржнику, не направлялася письмова вимога про погашення заборгованості за основним зобов`язанням, відсотками та штрафними санкціями.
Крім того, строк дії кредитного та іпотечного договорів не закінчився.  
На підставі викладеного та з урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_1 просила визнати виконавчий напис № 3906, вчинений        
19 березня 2015 року приватним нотаріусом Київського МОН         
Чуловським В. А., таким, що не підлягає виконанню.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 30 травня    
2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського МНО Чуловського В. А. від 19 березня 2015 року № 3906 про звернення стягнення на предмет іпотеки, таким, що не підлягає виконанню.
Рішення суду мотивовано тим, що на момент вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису існував спір між кредитором і позичальником, тому вчинення нотаріусом такої нотаріальної діє є порушенням Закону України «Про нотаріат».
Короткий зміст ухвали апеляційного суду
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 08 листопада 2017 року рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 30 травня       
2017 року залишено без змін.
Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. При цьому суд зазначив про те, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звертається до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Відповідачем не доведено, що на час вчинення спірної нотаріальної дії, сума заборгованості була безспірною; на адресу ОСОБА_1 , як солідарного боржника, направлялися повідомлення про добровільне виконання зобов`язання за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк Кіпру»; їй надавались документи щодо укладення договору факторингу між ПАТ «Банк Кіпру» та ТОВ «Кредитні ініціативи» та щодо суми заборгованості за кредитним договором, яка була передана ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі договору факторингу.    
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТОВ «Кредитні ініціативи» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшли помилкового висновку про порушення нотаріусом вимог чинного законодавства при зверненні стягнення на предмет іпотеки, оскільки на момент вчинення виконавчого напису спір про розмір заборгованості за кредитним договором був відсутній.
Доводи інших учасників справи
Інші учасники процесу не скористались правом подати відзив на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2018 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.
13 квітня 2018 року справу передано до Верховного Суду.
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду                            від 16 грудня 2019 року справу призначено до розгляду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що 08 серпня 2012 року між ПАТ «Банк Кіпру» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав грошові кошти (кредит) в сумі 326 880 грн на строк до 06 серпня 2027 року зі сплатою процентів за користування кредитом виходячи із процентної ставки, яка є змінюваною та розраховується за формулою, визначеною договором.
У рахунок повернення кредиту за вищевказаним договором 08 серпня    
2012 року між ПАТ «Банк Кіпру» та ОСОБА_1 укладено договір поруки, за умовами якого поручитель взяв на себе зобов`язання перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за порушення позичальником зобов`язань.
Крім того, 08 серпня 2012 року між ПАТ «Банк Кіпру» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 
21 липня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Неос Банк» (далі - ПАТ «Неос Банк»), яке є правонаступником ПАТ «Банк Кіпру», та ТОВ «Кредитні ініціативи» уклали договір факторингу, на підставі умов якого ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло права вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками, право на вимогу якої належить ПАТ «Неос Банк», яке є правонаступником ПАТ «Банк Кіпру».
ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося із заявою до приватного нотаріуса Київського МНО Чуловського В. А. про вчинення виконавчого напису на договорі іпотеки від 08 серпня 2012 року для стягнення з ОСОБА_2 421 462,51 грн боргу з урахуванням: 323 436,49 грн заборгованості за тілом кредиту та 98 026,02 грн заборгованості за відсотками за період з 21 липня 2014 року по 21 січня 2015 року.
19 березня 2015 року приватним нотаріусом Київського МНО 
Чуловським В. А. вчинено виконавчий напис № 3906 й запропоновано звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 та є предметом іпотечного договору від 08 серпня 2012 року, й за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задовольнити вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» у розмірі заборгованості в сумі 421 462,51 грн, з яких 323 436,49 грн заборгованість за тілом кредиту та 98 026,02 грн заборгованість за відсотками, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов кредитного договору за період з 21 липня 2014 року по 21 січня 2015 року.
Постановою Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 14 квітня 2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису       
№ 3906, вчиненого 19 березня 2015 року приватним нотаріусом Київського МНО Чуловським В. А.     
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі - в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом № 460-IX) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Касаційна скарга ТОВ «Кредитні ініціативи» підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам закону судові рішення не відповідають.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат».
Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). 
Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 
2012 року  № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 
22 лютого 2012 року за № 282/20595.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат»). 
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. 
Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Частиною другою статті 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).
Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною.  Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.
Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач залучається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, залучена позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.
Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.
Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі.
Виходячи з положень Закону України «Про нотаріат» у нотаріуса відсутні спільні чи однорідні права та обов`язки з позивачем. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями.
Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.
Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. 
Вказані висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі №519/77/18 (провадження № 61-10311св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 474/106/18 (провадження № 61-13847св19), 
від 14 серпня 2020 року у справі № 666/1368/16-ц (провадження 
№ 61-335св19).
Пред`являючи позов ОСОБА_1 оспорювала правильність вимог, зазначених у виконавчому написі, тобто між нею і кредитором виник спір про право.
Разом з тим, ОСОБА_1 заявила позовні вимоги, зокрема й уточнені позовні вимоги, лише до нотаріуса, зазначивши про порушення ним норм законодавства, які регулюють його діяльність.
Крім того, посилаючись на практику вирішення спорів у даній категорії справ, ОСОБА_1 не звернула уваги, що вона як приклад навела постанови, в яких відповідачем зазначено особу кредитора, а не нотаріуса.
Отже, такий спір про право підлягає розгляду судом у позовному провадженні, в якому позивачем є боржник, а відповідачем - кредитор. 
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості 
позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
Ухвалюючи оскаржувані рішення про задоволення позовних вимог боржника до приватного нотаріуса, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку, що приватний нотаріус є належним відповідачем у цій справі, не взяли до уваги, що цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
Згідно з частиною першою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина третя статті 412 ЦПК України).
Частиною третьою статті 400 ЦПК України передбачено, що суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Ураховуючи те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову ОСОБА_1 
у задоволенні позову.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити.
Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 30 травня 
2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 08 листопада 2017 року скасувати та прийняти нову постанову.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                    В. С. Висоцька
Судді                                                                                                А. І. Грушицький 
                                                                                                            І. В. Литвиненко
В. М. Сімоненко
І. М. Фаловська