ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2020                                                                                                      Справа №  904/5740/19
м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,          
суддів - Кощеєва І.М., Чус О.В.,
при секретарі судового засідання: Мацекос І.М., 
розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2020 у справі № 904/5740/19 (суддя Новікова Р.Г., повне рішення складено 17.02.2020)
за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ 
до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз", м. Дніпро 
про стягнення суми інфляційної складової в розмірі 9   868 161 грн 22 коп.                                 

ВСТАНОВИВ:            

- рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2020 у справі                 № 904/5740/19 позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ "НАК "Нафтогаз України") задоволено, з АТ "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" на користь позивача стягнуто суму інфляційної складової в розмірі                    9 868   161 грн 22 коп.;
- приймаючи рішення, господарський суд виходив з відсутності в матеріалах справи доказів оплати відповідачем заборгованості в сумі 100    931    333 грн 53 коп., яку присуджено до стягнення з останнього згідно з постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі № 904/1224/18, а також з відсутності підстав для задоволення клопотання відповідача про закриття провадження у справі внаслідок припинення грошового зобов`язання в сумі 9  868  161 грн 22 коп. та зобов`язання позивача в сумі 14 338  442 грн          10 коп. шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки між сторонами існує неузгодженість щодо заявленого відповідачем зустрічного зобов`язання позивача, у зв`язку з чим, відсутня безспірність заявлених відповідачем зустрічних вимог;
- не погодившись з прийнятим рішенням, АТ "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неправильне застосування господарським судом матеріального права та порушення ним процесуального права просить це рішення скасувати, прийняти нове рішення та закрити провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України;
- у поданій скарзі йдеться про те, що істотними обставинами, які безпосередньо впливають на об`єктивну можливість здійснення АТ "Дніпрогаз" своєчасних розрахунків з позивачем та, як наслідок, недопущення нарахування штрафних санкцій є встановлена судами бездіяльність державних органів по затвердженню належних розмірів виробничо-технологічних витрат та нормативних втрат природного газу для операторів газорозподільних мереж, а також екологічно обґрунтованих тарифів для покриття даних витрат операторів, про те, що АТ "Дніпрогаз" були оскаржені в судовому порядку наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України щодо затвердження розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат газорозподільних підприємств на 2015 рік відносно товариства та бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг з перегляду тарифу на послуги розподілу природного газу для ПАТ "Дніпрогаз", про те, що рішенням судів відповідні вимоги були задоволені, про те, що нормативно-правові акти, які регулюють ринок природного газу, не передбачають та не припускають можливості покриття виробничо-технологічних витрат, які виникають в діяльності газорозподільного підприємства, за рахунок будь-яких інших джерел, окрім тарифу на розподіл газу, про те, що можливість АТ "Дніпрогаз" розраховуватися за природний газ для потреб виробничо-технологічних витрат прямо та безпосередньо залежить від наявності та суми передбаченої в тарифі на розподіл природного газу відповідної складової, про безпідставні висновки господарського суду стосовно того, що вимоги про сплату інфляційних нарахувань, хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основним зобов`язанням, про те, що ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України не розподіляє грошові зобов`язання на основні та інші, не ставить походження грошових зобов`язань в залежність від можливості зарахування зустрічних однорідних вимог, про безпідставне зазначення судом про спірність заяв по зарахуванню зустрічних однорідних вимог, оскільки судом правомірно залишено без розгляду заяву АТ "НАК "Нафтогаз України" про визнання недійсним правочину - заяви АТ "Дніпрогаз" про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, про те, що відповідно до практики Верховного Суду не оскаржена та не визнана недійсною заява про зарахування зустрічних вимог породжує правові наслідки, а також про те, що вищенаведені обставини підтверджують незаконність рішення господарського суду по даній справі;
- 27.07.2020 скаржником заявлено клопотання про долучення до справи письмових доказів, перелік яких наведено у вказаному клопотанні;
- в обґрунтування клопотання покладені обставини щодо безпідставної відмови господарським судом в задоволенні клопотання АТ "НАК "Нафтогаз України" про залучення третьої особи, якою є ТОВ "Дніпропетровськгаз збут", у зв`язку з чим, сторони були позбавлені можливості подання письмових доказів, а також щодо знаходження на розгляді Господарського суду м. Києва справи № 910/9617/20, до якої АТ "Дніпрогаз" залучено як третя особа, вказана справа стосується спірних правовідносин сторін, разом з позовними матеріалами АТ "Дніпрогаз" отримано матеріали, які доводять існування боргу у АТ "НАК "Нафтогаз України";
- в судовому засіданні 30.07.2020 скаржником також заявлено клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі                          № 910/9617/20;
- клопотання мотивоване пов`язаністю вказаних вище справ та об`єктивною неможливістю розгляду справи № 904/5740/19 до вирішення справи № 910/9617/20, тим, що в останній справі розглядаються позовні вимоги про зобов`язання АТ "НАК "Нафтогаз України" виконувати вимоги постанови Кабінету Міністрів України № 143, зобов`язання оформити первинні документи за договорами та стягнення сум переплати, право вимоги частини з яких отримало АТ "Дніпрогаз", тим, що вказана вище справа безпосередньо стосується спірних правовідносин сторін, за якими укладався договір про відступлення права вимоги від ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" до АТ "Дніпрогаз", на підставі чого останнім та АТ "НАК "Нафтогаз України" в подальшому проводилось зарахування зустрічних однорідних вимог та погашення заборгованості в сумі 9    868    161 грн 22 коп., стягнення якої є предметом позову у справі № 904/5740/19, а також тим, що під час розгляду справи № 910/9617/20 господарським судом будуть встановлені істотні для розгляду даної справи обставини, які не можуть бути встановлені у даній справі тому, що питання проведення зарахування однорідних зустрічних вимог розглядається судом в іншій справі та не входить до предмету позову у справі №904/5740/19, проте має вирішальне значення для розгляду цієї справи;
- позивач вважає рішення господарського суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що обставини, про які зазначено у скарзі, а саме: неможливість сплатити за товар визначену договором грошову суму через бездіяльність третіх осіб не є непереборною силою і не можуть звільнити частково суб`єкта господарювання від господарсько-правової відповідальності за порушення господарського зобов`язання, на те, що зміна істотних обставин, якими відповідач керувався при укладенні договору № 13-118-ВТВ (отримання меншого прибутку, ніж очікувався в момент укладення договору) є підставою для зміни умов договору у спосіб, передбачений ст. 652 Цивільного кодексу України, однак АТ "Дніпрогаз" таким правом не скористалося, а допустило односторонню відмову від зобов`язання, що суперечить вимогам ст. 629 Кодексу, на те, що чинним законодавством України передбачені правові механізми компенсації збитків, спричинених особі дією або бездіяльністю уповноважених органів державної влади і відповідач не позбавлений можливості скористатися ними, на те, що відповідачем пропущений строк на подання доказів у справі про відсутність заборгованості та безпідставність позову через відсутність предмета спору (доказ - заява АТ "Дніпрогаз" від 17.01.2020 № 491007.2-Сл-248-0120), відповідачем не було заявлено клопотання про поновлення відповідного строку, у зв`язку з чим, позивач інформував суд про неможливість прийняття вказаного доказу та необхідність вирішення спору за наявними доказами, але незважаючи на заперечення, господарський суд надав правову оцінку поданому відповідачем доказу, на те, що доводи апеляційної скарги про преюдиційне значення заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог згідно з практикою касаційного суду як підстави для закриття провадження у справі не впливають на висновки господарського суду про обґрунтованість позову, оскільки цей доказ не є предметом дослідження у даній справі, а також на те, що внаслідок існування між сторонами спору за вимогами відповідача до позивача, які є предметом одностороннього правочину про зарахування однорідних вимог, а відповідач не скористався правами зустрічної вимоги, правочин про припинення зобов`язань зарахуванням однорідних вимог, які вимагають судового врегулювання не відповідає вимогам ст. 602 Цивільного кодексу України.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 08.11.2018 Господарським судом Дніпропетровської області прийнято рішення у справі № 904/1224/18, згідно з яким ПАТ "НАК "Нафтогаз України" відмовлено в задоволенні позову про стягнення з ПАТ "Дніпрогаз" заборгованості по оплаті вартості отриманого природного газу в сумі 100 931 333 грн 53 коп., пені в сумі                     3 437 195 грн 64 коп. та трьох процентів річних в сумі 340  124 грн 85 коп..
Вказаним рішенням встановлено, у тому числі, обставини щодо укладення між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Дніпрогаз" договору купівлі-продажу природного газу              № 13-118-ВТВ від 04.01.2013 в редакції додаткової угоди № 10 від 22.12.2014, щодо поставки позивачем протягом січня 2013 року - грудня 2015 року природного газу, а також щодо часткового виконання відповідачем зобов`язань по оплаті вартості отриманого газу і виникнення у останнього заборгованості перед позивачем в сумі 100 931 333 грн 53 коп..
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі               № 904/1224/18 рішення господарського суду від 08.11.2018 скасовано, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ "НАК "Нафтогаз України" задоволені в повному обсязі.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.05.2019 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі № 904/1224/18 залишено без змін.
Як вбачається зі змісту постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі № 904/1224/18, присуджена до стягнення з відповідача сума основного боргу в розмірі 100 931  333 грн 53 коп. складається із заборгованості за природний газ, поставлений протягом червня, липня, серпня, вересня, листопада та грудня 2015 року.
Позивач зазначає, що у справі №904/1224/18 не ставилось питання по стягненню інфляційної складової за порушення відповідачем грошових зобов`язань з оплати суми боргу у вказаній вище сумі. Таким чином, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та заявив до стягнення суму інфляційної складової в розмірі 9 868 161 грн 22 коп. за період з січня по грудень 2018 року.
В процесі розгляду справи господарським судом АТ "Дніпрогаз" подана заява про закриття провадження у справі.
При цьому відповідачем зазначено, що 17.01.2020 останній звернувся до позивача із заявою №491007.2-Сл-248-0120, у якій повідомив про припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог
Заява обґрунтована тим, що відповідач має перед позивачем непогашене грошове зобов`язання в сумі 9 868 161 грн 22 коп., стягнення якої є предметом розгляду у справі                  №   904/5740/19.
При цьому станом на 17.01.2020 у позивача наявна заборгованість перед відповідачем            в сумі 14 338 442 грн 10 коп., яка виникла внаслідок невиконання вимоги ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" № 497007-Сл-6770-0519 від 10.05.2019.
Відповідач стверджує, що відповідно до договору відступлення права вимоги               №56А491-146-20 від 14.01.2020, укладеного між АТ "Дніпрогаз" та ТОВ "Дніпропетровськгаз збут", він набув право вимоги до АТ "НАК "Нафтогаз України" в сумі 14 338  442 грн 10 коп..
Враховуючи викладене, відповідач заявляє про припинення грошового зобов`язання в сумі 9 868 161 грн 22 коп..
За наслідками розгляду позову АТ "НАК "Нафтогаз України" та заяви АТ "Дніпрогаз" господарським судом прийнято оскаржуване рішення.
Ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно з ст. 599 названого Кодексу     зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 610 Кодексу    порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).    
За приписами ч. 2 ст. 625 Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Ст. 629 Кодексу передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: порушення відповідачем зобов`язань за договором № 13-118-ВТВ від 04.01.2013 в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого природного газу і ненадання відповідачем належних та допустимих доказів, які б спростовували таке порушення господарським судом зроблено правильний висновок про визнання позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційної складової в сумі                  9  868  161 грн 22 коп. обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Одночасно апеляційний суд погоджується з відмовою господарським судом в задоволенні заяви АТ "Дніпрогаз" про закриття провадження у справі.
Так, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
З огляду на положення чинного законодавства зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку має на меті оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, що становлять предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.
Водночас, однією із важливих умов, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог, є безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи невідповідність будь-якій із наведених умов виключає можливість зарахування у добровільному порядку.
Таким чином, для задоволення заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог слід встановити наявність таких умов: зустрічність вимог, однорідність цих вимог, строк виконання яких настав та прозорість вимог, тобто відсутність спору між сторонами щодо характеру зобов`язання, його змісту та умов виконання, оскільки лише за наявності всіх умов у сукупності можливо здійснити таке зарахування.
Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №  910/21652/17, від 11.09.2018 у справі №  910/21648/17, від 11.10.2018 у справі № 910/23246/17, від 15.08.2019 у справі № 910/21683/17, від 11.09.2019 у справі              №   910/21566/17, від 14.07.2020 у справі № 910/10471/19.
Приписи ч. 2 ст. 601 Цивільного кодексу України щодо можливості зарахування зустрічних вимог за заявою однієї із сторін не позбавляють іншу сторону права протиставити відповідній вимозі заперечення стосовно характеру, строку, розміру виконання зустрічного зобов`язання.
У даному випадку, позивач не визнає зобов`язань, які за твердженням відповідача, виникли у нього на підставі договору відступлення права вимоги №56А491-146-20 від 14.01.2020, укладеного між АТ "Дніпрогаз" та ТОВ "Дніпропетровськгаз збут".
З огляду на викладене господарським судом правильно встановлено, що між сторонами існує неузгодженість стосовно зустрічного зобов`язання, відтак відсутня безспірність заявлених однорідних вимог.
Тому направлення відповідачем заяви про припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог не припиняє обов`язку по сплаті інфляційної складової в сумі              9 868 161 грн 22 коп., оскільки не є підставою для відповідного зарахування.
У цьому зв`язку в оскаржуваному рішенні господарським судом цілком вірно зазначено, що підстави для закриття провадження у справі згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України відсутні.
Тому рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін.
Доводи скаржника стосовно непроведення своєчасних розрахунків за договором з вини державних органів щодо встановлення належних розмірів виробничо-технологічних витрат та нормативних втрат природного газу для операторів газорозподільних мереж колегією суддів не прийняті до уваги, оскільки за положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України неможливість виконання боржником грошового зобов`язання за будь-яких обставин не звільняє його від сплати боргу з урахуванням індексу інфляції.
Інші доводи скаржника не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції.
Клопотання скаржника про долучення до матеріалів справи додаткових письмових доказів, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, апеляційним судом залишено без задоволення з огляду на недоведеність обставини щодо неможливості подання цих доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від скаржника.
Стосовно долученої до клопотання копії позовної заяви ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" до Господарського суду м. Києва від 30.06.2020 слід зазначити у відповідній частині вказане клопотання також не підлягає задоволенню тому, що рішення господарського суду переглядається в апеляційному порядку виключно станом на момент його прийняття.
Клопотання скаржника про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Відповідно до п. 5 ч.  1  ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
У даному випадку, наявні в матеріалах цієї справи докази дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду.
Посилання позивача на відсутність процесуальної можливості подання додаткових доказів у справі, відмінних від тих, які були подані разом з відзивом на позов також не приймаються до уваги апеляційним судом тому, що Господарський процесуальний кодекс України не обмежує право сторони на звернення сторони з клопотанням про закриття провадження у справі після закінчення підготовчого засідання. 
По даній справі, обставини, які зумовили подання відповідачем вказаного клопотання виникли після такого закінчення.
Керуючись ст.ст. 269, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
ПОСТАНОВИВ:

- рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2020 у справі №904/5740/19 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення;
- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови;
- повна постанова складена 10.08.2020

Головуючий суддя                                                                                        І.Л. Кузнецова

Суддя                                                                                                     І.М. Кощеєв

Суддя                                                                                                                  О.В. Чус