Справа № 463/8412/19                                Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р. 
Провадження № 22-ц/811/1282/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я. 
Категорія: 2

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 липня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Мельничук О.Я., 
суддів: Крайник Н.П., Шеремети Н.О.
при секретарі Фейір К.О.
з участю представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника відповідача Наумець А.Г. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Городиського Івана Михайловича, представника ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 02 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третя особа: Акціонерне товариство «Галичфарм» про визнання протиправним та скасування рішення Львівської міської ради, зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Львівської міської ради, третя особа: АТ «Галичфарм» про визнання протиправним та скасування рішення Львівської міської ради в особі Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів згідно із протоколом засідання № 84 від 21.12.2018 року, прийняте стосовно звернення ОСОБА_1 від 05.11.2018 року № 2-35363-2901 щодо погодження межі між земельними ділянками по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Крім цього, позивач просить зобов`язати Львівську міську раду в особі Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради повторно розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 05.11.2018 року № 2-35363-2901 щодо погодження межі між земельними ділянками по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , прийнявши за результатом її розгляду відповідне, належним чином мотивоване рішення за участі заінтересованих сторін спору.
Своїми позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно до вимог ст.377 ЦК України до неї переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій розміщено вказаний будинок. Нормами Земельного кодексу України визначено розміри для земельних ділянок, які підлягають безоплатній передачі громадянам України. Межі та розмір земельної ділянки під будинком, який належить ОСОБА_1 були затверджені згідно Генерального плану (схеми) від 31 березня 1947 року. 
Ухвалою Львівської міської ради № 3020 від 26 грудня 2013 року позивачу був наданий дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . В процесі виготовлення вказаної документації виникли суперечності із суміжним землекористувачем АТ «Галичфарм». 
05 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів із заявою щодо погодження межі між земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . 
Протоколом Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів від 21 грудня 2018 року було погоджено межу між земельними ділянками по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 відповідно до акту обстеження та показу меж земельної ділянки та схеми земельної ділянки від 2018 року. Водночас, позивач не була належним чином повідомлена про проведення засідання узгоджувальної комісії, її та уповноваженого представника не викликали на засідання комісії, тому спірний висновок Узгоджувальна комісія підготувала з порушенням вимог закону, зокрема, не дотримано п.п.4.2, 5.1 «Положення про узгоджувальну комісію для вирішення земельних спорів», затвердженого ухвалою Львівської міської ради від № 298 від 17 березня 2016 року. 
Недотримання Узгоджувальною комісією встановленої процедури під час прийняття рішення від 21 грудня 2018 року призвело до порушення її прав. Крім цього, позивач не була належним чином повідомлена про рішення Узгоджувальної комісії та довідалась про таке лише після отримання відповідної відповіді на адвокатський запит. 
Таким чином, порушена вимога ч.5 ст.159 ЗК України щодо надсилання рішень органів місцевого самоврядування, що стосуються земельних спорів у триденний строк з дня його прийняття. 
Враховуючи наведене вище, просить позов задовольнити у повному обсязі, а саме: скасувати рішення Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів від 21 грудня 2018 року, яким було погоджено межу між земельними ділянками по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 , прийняте за результатами її звернення та зобов`язати розглянути повторно по суті заяву ОСОБА_1 від 05.11.2018 року № 2-35363-2901 щодо погодження межі між земельними ділянками по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 , прийнявши за результатом її розгляду відповідне, належним чином мотивоване рішення за участі заінтересованих сторін спору.

Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 02 березня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третя особа Акціонерне товариство «Галичфарм» про визнання протиправним та скасування рішення Львівської міської ради в особі Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів згідно із протоколом засідання № 84 від 21.12.2018 року, прийняте стосовно звернення ОСОБА_1 від 05.11.2018 року № 2-35363-2901 щодо погодження межі між земельними ділянками по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 ; зобов`язання Львівську міську раду в особі Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради повторно розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 05.11.2018 року № 2-35363-2901 щодо погодження межі між земельними ділянками по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 , прийнявши за результатом її розгляду відповідне, належним чином мотивоване рішення за участі заінтересованих сторін спору - відмовлено.

Рішення суду через свого представника Городиського Івана Михайловича оскаржила ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Звертає увагу, що суд не обгрунтував якими доказами підтверджується факт ознайомлення ОСОБА_1 про дату і час проведення засідання узгоджувальної комісії з вирішення земельних спорів, які відбулися 23.11.2018, 07.12.2018, 21.12.2018, 08.02.2019. В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Личаківського районного суду м. Львова від 02 березня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі. Судові витрати посить стягнути з відповідача.
21 липня 2020 року від представника Львівської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу. Вважає апеляційну скаргу необгрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення. Звертає увагу, що Львівською міською радою спростовані твердження гр. ОСОБА_1 щодо її відсутності на засіданнях та неотримання нею рішення Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради. Так, 28 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до голови узгоджувальної комісії із вирішення земельних спорів Львівської міської ради М.Гавриляка про перегляд рішення узгоджувальної комісії, з яким вона не погоджується та копією витягу з протоколу №84 засідання узгоджувальної комісії із вирішення земельних спорів, яка була додана до вищезазначеної заяви. Відтак, це підтверджує те, що рішення узгоджувальної комісії від 21 грудня 2018 року було отримане ОСОБА_1 у період з 21 грудня 2018 року по 28 січня 2019 року, що суперечить фактам, які були наведені нею у позовній заяві, а саме те, що їй стало відомо про зазначене рішення після отримання відповіді заступника начальника управління земельних ресурсів департаменту містобудування Е.Колос на адвокатський запит, що датована 19.08.2019.
Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.
27 липня 2020 року від адвоката Городиського Івана Михайловича надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що факт подання заяви 28 січня 2019 року свідчить лише про те, що ОСОБА_1 зверталася із відповідною заявою до Узгоджувальної комісії. Проте, це жодним не підтверджує факт участі ОСОБА_1 у згаданому засіданні Узгоджувальної комісії, на якій було прийняте рішення, скасування якого є предметом судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача в підтримання доводів апеляційної скарги та пояснення представника відповідача на їх спростування, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга адвоката Городиського Івана Михайловича, представника ОСОБА_1 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.
Ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд виходив з тих обставин, що оскаржуване рішення переглянуте Узгоджувальною комісією на засіданні, яке відбулося 08 лютого 2019 року та залишене в силі, у зв`язку з чим права позивача не є порушеними. Окрім цього суд прийшов до висновку, що Рішення Львівської міської ради в особі Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів згідно із протоколом засідання № 84 від 21.12.2018 року є ненормативним актом, який передбачав конкретний припис, звернений до окремого суб`єкта та вичерпав свою дію у зв`язку із прийняттям ухвали Львівської міської ради № 5719 від 10 жовтня 2019 року. Окрім цього, суд прийшов до висновку про відсутність доказів для визнання протиправним та скасування рішення Львівської міської ради в особі Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів згідно із протоколом засідання № 84 від 21.12.2018 року, прийняте стосовно звернення ОСОБА_1 від 05.11.2018 року № 2-35363-2901 щодо погодження межі між земельними ділянками по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 , таке рішення судом не скасоване, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Львівську міську раду в особі Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів повторно розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 05.11.2018 року № 2-35363-2901 щодо погодження межі між земельними ділянками по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 , прийнявши за результатом її розгляду відповідне, належним чином мотивоване рішення за участі заінтересованих сторін спору.
З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Як вбачається із витягу з протоколу № 84 засідання Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів від 21 грудня 2018 року (а.с.14), слухали звернення ОСОБА_1 від 05 листопада 2018 року № 3-Б-113824-2901 та звернення АТ «Галичфарм» від 03 грудня 2018 року № 2-35363-2901 щодо погодження межі між земельними ділянками по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 . Ухвалили: враховуючи ухвали Львівської міської ради від 26.11.2013 року № 3020 «Про надання громадянам дозволу на виготовлення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок» (зі змінами) та від 25.01.2015 року № 4323 «Про погодження ПАТ «Галичфарм» місця розташування земельної ділянки на АДРЕСА_3 » погодити межу між земельними ділянками на АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 відповідно до акту встановлення та показу меж земельної ділянки від 2018 року (виконавець робіт ТзОВ «Гео-тех»).
Відповідно до п. «в» ч.1 ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.
Згідно зі ст.158 ЗК України, органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.
Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13971580 від 22 березня 2007 року (а.с.7), ОСОБА_1 належить на праві приватної власності будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою (а.с.6).
Згідно зі ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Так, відповідно до заяви ОСОБА_1 від 05 листопада 2018 року (а.с.11), остання звернулася до голови Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів ОСОБА_7 про погодження межі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (межа земельної ділянки від т.А до т.Б).
Крім цього, відповідно до заяви виконавчого директора АТ «Галичфарм» ОСОБА_3 від 03 грудня 2018 року адресованої голові Узгоджувальної комісії по вирішенню земельних спорів ОСОБА_7 (а.с.76), останні просять розглянути питання погодження межі між земельними ділянками ПАТ «Галичфарм» та ОСОБА_1 по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 по лінії від Ж до З, згідно акту узгодження меж на місцевості та акту прийому-передачі межових знаків на збереження.
Судом встановлено, що відповідно до ухвали Львівської міської ради № 4323 від 29 січня 2015 року (а.с.42), погоджено ПАТ «Галичфарм» місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,5077 га на АДРЕСА_3 для обслуговування будівель та споруд майнового комплексу, частково за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення та частково за рахунок земель, що не надані у власність або користування.
Статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Так, Конституційний Суд України в рішенні від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.
Судом встановлено, що відповідно до Положення про Узгоджувальну комісію для вирішення земельних спорів, основною формою їх діяльності є засідання; основним документом, який створює комісія, є протокол. За результатами розгляду спорів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, додержання громадянами правил добросусідства узгоджувальна комісія готує своє рішення, яке оформляється відповідно до протоколу і яке підписують голова та секретар узгоджувальної комісії. Рішення узгоджувальної комісії є підставою для прийняття ухвали міської ради.
Так, на виконання рішення Узгоджувальної комісії від 21 грудня 2018 року, оформленого протоколом № 84 прийнята ухвала Львівської міської ради № 5719 від 10 жовтня 2019 року, якою затверджено АТ «Галичфарм» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_3 , яка є правовстановлюючим документом на право користування земельною ділянкою АТ «Галичфарм» та вказане рішення Узгоджувальної комісії вичерпало свою дію у зв`язку із його виконанням.
Щодо тверджень позивача про те, що вона не була повідомлена про час та місце засідання Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів щодо її звернення від 05 листопада 2018 року такі не беруться до уваги судом та спростовані повністю наступними доказами.
Пунктами 1.4, 2.1.1 Положення про узгоджувальну комісію для вирішення земельних спорів, затвердженого ухвалою Львівської міської ради № 298 від 17 березня 2016 року передбачено, що основною формою діяльності узгоджувальної комісії є засідання; основним документом, який створює комісія, є протокол. За результатами розгляду спорів щодо меж земельних ділянок, які перебувають у власності і користуванні громадян, дотримання громадянами правил добросусідства, узгоджувальна комісія готує своє рішення, яке оформляється відповідно до протоколу і яке підписують голова та секретар узгоджувальної комісії. Одна із основних функцій комісії розгляд звернень фізичних та юридичних осіб з таких питань земельних спорів суміжного землекористування.
Земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності на засіданні комісії однієї із сторін спору при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди відсутньої сторони на розгляд питання - розгляд спору переноситься. Повторне відкладення розгляду спору може бути лише з поважних причин. Відсутність однієї із сторін без поважних причин при повторному розгляді земельного спору не зупиняє його розгляду та прийняття рішення (п.п.4.2, 4.3 Положення про узгоджувальну комісію для вирішення земельних спорів).
Так, відповідно до повідомлень Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів, адресованих ОСОБА_1 та ПАТ «Галичфарм» (а.с.46, 48, 49) такі викликалися на засіданні Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів щодо погодження межі земельної ділянки на АДРЕСА_1 . Відповідні засідання призначались на 23.11.2018 року, 07.12.2018 року та 21.12.20218 року.
Відповідно до відповіді голови узгоджувальної комісії ОСОБА_7 на адвокатський запит (а.с.108) вбачається, що ведення протоколу засідання та реєстру присутніх осіб на засіданні узгоджувальної комісії по вирішенню земельних спорів Положенням про узгоджувальну комісію для вирішення земельних спорів не передбачено.

З наведеного вбачається, що позивачу було відомо про відповідні засідання узгоджувальної комісії, однак така повторно не з`явилась на чергове засідання, доказів щодо поважності причин неявки у попередні засідання не представила. В судовому засіданні з`ясовано, що 21 грудня 2018 року сторони спору були присутні на засіданні за результатами якого було прийнято оспорюване рішення.
Відповідно до листа голови Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів ОСОБА_7 від 20 листопада 2019 року (а.с.87), адресованого директору юридичного департаменту Львівської міської ради вбачається, що звернення ОСОБА_1 та ПАТ «Галичфарм» щодо погодження межі між земельними ділянками на АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 розглядалось на засіданнях комісії, що відбулись 23.11.2018 року, 07 грудня 2018 року, 21 грудня 2018 року та 08 лютого 2019 року, про що усі сторони спору було повідомлено письмово. Двічі на засіданнях були присутні усі сторони спору.
Крім цього, доказом того, що позивач була на засіданні комісії, яке відбулось 21 грудня 2018 року є те, що відповідно до заяви ОСОБА_1 від 28 січня 2019 року (а.с.85) остання просить на черговому засіданні Узгоджувальної комісії переглянути рішення комісії від 21 грудня 2018 року, яке оформлене протоколом № 84, щодо узгодження межі між земельними ділянками по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 .
Так, узгоджувальною комісією відповідно до витягу з протоколу № 87 засідання узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів від 08 лютого 2019 року (а.с.86), розглянуто звернення ОСОБА_1 від 29 січня 2019 року про перегляд відповідного рішення та підтверджено рішення Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів (витяг з протоколу від 21.12.2018 року № 84).
Таким чином, на час розгляду Узгоджувальною комісією питання по вирішенню земельних спорів, сторони спору - ОСОБА_1 та АТ «Галичфарм» були належним чином повідомлені про час і місце розгляду спору та відповідне рішення комісії прийняте у відповідності до вимог п.п.4.2, 4.3 Положення про узгоджувальну комісію для вирішення земельних спорів, затвердженого ухвалою Львівської міської ради № 298 від 17 березня 2016 року. Доводи апеляційної скарги таких обставин не спростовують.
Судом встановлено, що позивач, заявляючи вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Львівської міської ради в особі Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів згідно із протоколом засідання № 84 від 21.12.2018 року, прийняте стосовно звернення ОСОБА_1 від 05.11.2018 року № 2-35363-2901 щодо погодження межі між земельними ділянками по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 покликається на те, що даним рішенням порушується її право на користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та вона не була належним чином повідомлена про дату засідання комісії та таке прийняте без її участі, водночас представленими суду доказами повністю спростовується даний факт. 
Згідно витягу з протоколу №87 засідання узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів від 08.02.2019, слухали звернення гр. ОСОБА_1 від 29.01.2019 №3-Б-9951-2901 про перегляд рішення узгоджувальної комісії із вирішення земельних спорів в частині погодження межі між земельними ділянками на АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 , та за результатами слухання ухвалили підтвердити рішення узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів (витяг з протоколу від 21.12.2018 №84), в зв`язку з чим суд першої інстакнції прийшов до правильного висновку, тому права позивача не є порушеними. Рішення Львівської міської ради в особі Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів згідно із протоколом засідання № 84 від 21.12.2018 року є ненормативним актом, який передбачав конкретний припис, звернений до окремого суб`єкта та вичерпав свою дію у зв`язку із прийняттям ухвали Львівської міської ради № 5719 від 10 жовтня 2019 року, що додатково підтверджує те, що права позивача оскаржуваним рішення не є порушені.
Судом першої інстанції правильно звернуто увагу на те, що на відсутність доказів для визнання протиправним та скасування рішення Львівської міської ради в особі Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів згідно із протоколом засідання № 84 від 21.12.2018 року, прийняте стосовно звернення ОСОБА_1 від 05.11.2018 року № 2-35363-2901 щодо погодження межі між земельними ділянками по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 , таке рішення судом не скасоване, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Львівську міську раду в особі Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів повторно розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 05.11.2018 року № 2-35363-2901 щодо погодження межі між земельними ділянками по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 , прийнявши за результатом її розгляду відповідне, належним чином мотивоване рішення за участі заінтересованих сторін спору.
Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги адвоката Городиського Івана Михайловича, представника ОСОБА_1 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Личаківського районного суду міста Львова від 02 березня 2020 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Городиського Івана Михайловича, представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 02 березня 2020 року - залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 10 серпня 2020 року.

               Головуючий:                                        О.Я. Мельничук

               Судді:                                                        Н.П. Крайник
                                       
                                                                       Н.О.Шеремета