КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   

Справа  758/2170/2020                                                                        Головуючий у І-й інстанції - Ларіонова Н.М.
апеляційне провадження № 22-ц/824/8277/2020                             Доповідач  Заришняк Г.М.

 
П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
10 вересня    2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - Заришняк Г.М.
Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.
при секретарі -  Діденку А.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу  Подільського районного суду м. Києва  від 24 лютого 2020 року  в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства  «Укрсиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська  металургійна компанія», третя особа, що не заявляє  самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні  відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто-Холднінг», про визнання  частково недійсним договору факторингу,-
 
                                                  В С Т А Н О В И В :
 
Ухвалою Подільського районного суду  Київської області від 24 лютого 2020 року  у відкритті  провадженні в даній справі - відмовлено.
В апеляційній скарзі позивачка  ОСОБА_1 ,  посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм  процесуального права, просить  ухвалу суду скасувати, а справу передати  для розгляду по суті до Подільського районного суду м Києва.
У поданому відзиві ТОВ «Українська  металургійна компанія» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу  залишити  без змін, посилаючись  на її законність та обґрунтованість.
  АТ «Укрсиббанк» у відзиві просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу  залишити  без змін, посилаючись  на її законність та обґрунтованість.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції  представник позивачки  апеляційну скаргу підтримав з підстав та доводів, викладених в ній.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися,  про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленої ухвали  суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом  до АТ  «Укрсиббанк», ТОВ «Українська  металургійна компанія», третя особа, що не заявляє  самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні  відповідача: ТОВ «Авто-Холднінг», про визнання  частково недійсним договору факторингу. 
Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції  виходив з того , що даний спір  відноситься до господарської юрисдикції.
Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.(ч.1 ст. 19 ЦПК України).
Відповідно до п.1 ч.1 ст.  20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема,  справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, зокрема, якщо  заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 
Згідно з роз`ясненнями, викладеними  в п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України, ГПК України, КТТК України або КУпАП - віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.
У зв`язку з наведеним, суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).
З позовної заяви слідує, що 03 травня 2007 року  між АТ Украсиббанк» та ТОВ «Авто-Холдинг», в особі директора  Каменюки Г.І., був укладений кредитний договір про надання  коштів.
Протягом  2007-2008 р.р. між  АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Авто-Холдинг», в особі директора Каменюки  Г.І.,  було укладено додаткові  угоди  до кредитного  договору.
20 листопада 2017 року  між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Українська  металургійна компанія» було укладено договір факторингу №81/FФФ від 20 листопада 2017 року, за умовами якого  Банк  відступив Товариству  права на грошові вимоги за кредитним договором, а саме - весь обсяг заборгованості  божника  ТОВ «Авто-Холднінг» за кредитним договором, що існує на дату  укладення договору факторингу.
В цей же день, 20 листопада 2017 року та 15 грудня 2017 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Українська  металургійна компанія» були укладені додаткові угоди.
Так, абзацом 5 п.1.1. договору факторингу (в редакції додаткової угоди №2) передбачено, що  укладенням цього договору Клієнт  також безумовно, безвідклично і остаточно відступає Фактору усі та  будь-які  існуючі та можливі права вимоги за не договірними  зобов`язаннями  Боржника та  будь-яких пов`язаних із ним  осіб (включаючи вимоги щодо відшкодування  будь-якої шкоди, та вимоги, що можуть бути  пред`явлені в майбутньому), що  виникли та/або виникнуть  з кредитного договору та/або договорів забезпечення або у зв`язку з ним/ними, як до сторін кредитного договору та/або договорів забезпечення, включаючи (без обмеження) всі вимоги у зв`язку з наданням неправдивої інформації, шахрайством та  злочинною змовою, і незалежно  від того, чи права  вимоги регулюються законодавством  та/або юрисдикцією України, законодавством  та/або юрисдикцією Англії або будь-якою  іншою системою права.
При цьому  п.1.10  договору факторингу погоджено, що  фактор підтверджує, що йому  відомо  про   судові справи, виконавчі провадження та кримінальне провадження №12013110000001043, що  зазначені  у додатку  до цього договору.
Також, вказаним договором визначено,  що з дати переходу права вимоги до  Фактора переходять всі процесуальні права Клієнта за усіма судовими справами  та кримінальним  провадженням, що зазначені  у п.1.10 та додатку №4 до цього  договору  та стосуються кредитного договору та договорів забезпечення.
Відповідно до  ч.1 ст. 4 ЦПК України  кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Звертаючись  до суду  з вказаним позовом, позивачка вказувала на те, що заміна кредитора  не допускається  у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних між  особою кредитора. Закон не містить  вичерпного переліку таких зобов`язань. Отже, в не договірних зобов`язаннях, зокрема тих, які виникають  у зв`язку  з наданням неправдивої інформації, шахрайством  та злочинною змовою ( а саме такі вимоги були відступлені  Банком  на користь ТОВ «Українська  металургійна компанія» за договором факторингу), не допускається заміна кредитора, оскільки  такі зобов`язання  нерозривно  пов`язані з особою директора. Предметом договору факторингу  та договору  про відступлення права вимоги не можуть бути права, які  виникають з  не договірних зобов`язань.
На момент укладення  кредитного договору та додаткових угод до нього  позивач  ОСОБА_1   була директором  ТОВ «Авто-Холдінг», тобто посадовою особою, уповноваженою  здійснювати від імені Товариства юридичні дії, спрямовані на встановлення, зміну або зупинення правових відносин.
При цьому позивачка вказувала, що  вона  була пов`язаною з ТОВ «Авто-Холдінг» особою на момент  укладення  кредитного договору  та  додаткових угод до нього, укладала від імені ТОВ «Авто-Холдінг» кредитний договір  та додаткові угоди до нього  з АТ «УкрСиббанк». 
Отже, позивачка ОСОБА_1 належить  до пов`язаних з ТОВ «Авто-Холдінг» осіб,  вимоги до яких за не договірними  зобов`заннями  були відступлені Банком на користь ТОВ «Українська  металургійна компанія»  на підставі договору факторингу.
Таким чином, вищенаведене свідчить про те, що позивачка звернулась  до суду з даним позовом як фізична особа з метою захисту  своїх прав, свобод та законних інтересів, а не прав та інтересів ТОВ «Авто-Холдінг», що слідує із змісту позовної заяви. 
 За таких обставин,   колегія суддів не погоджується  з висновком   суду  про те, що  цей спір стосується  саме ТОВ «Авто-Холдінг», як боржника  у кредитних відносинах, оскільки в поданій заяві позивачка вказувала  про порушення своїх власних прав і обов`язків оспорюваними  умовами договору факторингу, яким передбачено передачу (відступлення) АТ «Укрсиббанк» на користь ТОВ «Українська металургійна компанія» прав вимоги  до ОСОБА_1 , як пов`язаної  з ТОВ «Авто-Холдінг» особи  у не договірних зобов`язаннях.
Суд першої інстанції належним чином не з`ясував обставини, що мають значення для справи, наданим доказам не дав належної оцінки й прийшов до передчасного висновку про те, що даний спір   відноситься до господарської юрисдикції.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали суду заслуговують на увагу, в зв`язку з чим   ухвала суду підлягає скасуванню, з  направленням справи  для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.
Керуючись   ст.ст.367, 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний  суд, -
 
П О С Т А Н О В  И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Подільського районного суду м. Києва  від 24 лютого 2020 року - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.
 Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти  днів.
 
Повна постанова виготовлена 16 вересня  2020  року. 
 
Головуючий
 
Судді: