Справа № 306/565/19

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        18 червня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючої – судді Кожух О.А.,
суддів – Джуги С.Д., Кондора Р.Ю., 
за участі секретаря – Чучка Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду від 02 липня 2019 року (головуючий суддя Ганчак Л.Ф.) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Свалявська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення  та визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Свалявська державна нотаріальна контора, у якому просила: 
1) визнати факт, що заповіт вчинений 12.02.2014 заповідачем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , мешканкою АДРЕСА_1 , номер у Спадковому реєстрі НОМЕР_2 (дублікат заповіту, що має силу оригіналу НОМЕР_3 , номер у Спадковому реєстрі 62135514), посвідчений державним нотаріусом Свалявської державної нотаріальної контори Гуледза С.М., зареєстрований в реєстрі за №194 складено на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 ;
2) визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_3 .
Позов мотивовано тим, що ОСОБА_3 померла у грудні 2017 року. Після її смерті заявнику стало відомо про те, що ОСОБА_3 за життя склала заповіт, відповідно до якого заповіла належну їй квартиру АДРЕСА_3 позивачу ОСОБА_2 
12.02.2018 ОСОБА_2 було подано заяву про прийняття спадщини, а 14.03.2018 їй видано дублікат заповіту.
Однак, при підготовці документів для оформлення спадкових прав, було виявлено, що в заповіті помилково вказано по батькові ОСОБА_4 « ОСОБА_5 », хоча правильним є по батькові « ОСОБА_6 ».
Існування даних розбіжностей перешкоджає оформленню позивачем спадкових прав. 
Вказувала, що раніше зверталася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: що заповіт залишений ОСОБА_3 посвідчений державним нотаріусом Свалявської державної нотаріальної контори Гуледзою С.М., зареєстрований у реєстрі за номером 194, належить ОСОБА_2 .
За результатом розгляду її заяви ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 26.02.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Свалявського районного суду від 04.05.2018 скасовано. Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення – залишено без розгляду.
У зв`язку з цим ОСОБА_2 звернулася із позовом на загальних підставах.
Рішенням Свалявського районного суду від 02.07.2019 позов ОСОБА_2 задоволено частково. Встановлено факт, що заповіт, вчинений 12.02.2014 заповідачем ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , мешканкою АДРЕСА_1 , номер у Спадковому реєстрі НОМЕР_2 (дублікат заповіту, що має силу оригіналу НОМЕР_3 , номер у Спадковому реєстрі 62135514), посвідчений державним нотаріусом Свалявської державної нотаріальної контори Гуледза С.М., зареєстрований в реєстрі за №194, складено на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 . В задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.
На це рішення в частині задоволення позовних вимог подала апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 . Посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення місцевого суду в цій частині скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні цих вимог ОСОБА_2 відмовити.
Зокрема зазначає, що при розгляді справ про спадкування у матеріалах справи має бути наявною обґрунтована постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії; відповідна постанова нотаріуса винесена нотаріусом 01.04.2019 - після звернення позивача до суду з позовом (який пред`явлено 21.03.2019) та додана до справи 06.05.2019 без зазначення причин неможливості її подання разом із позовною заявою; суд не вправі визнавати факти належності заповіту певній особі (спадкоємцю), оскільки не може на час розгляду справи встановити справжню волю заповідача, який помер.
Оскільки ОСОБА_2 рішення суду не оскаржила, апеляційний суд, з урахуванням принципу диспозитивності, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції - у частині задоволення позовних вимог про визнання факту, що заповіт від 12.02.2014 ОСОБА_3 складено на користь ОСОБА_2 , не роблячи висновків щодо неоскарженої частини судового рішення.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить подану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Заслухавши суддю доповідача, осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого, на випадок смерті, належну їй квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою АДРЕСА_2 . (а.с.16).
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 померла, що посвідчується свідоцтвом про смерть (а.с.10).
Після відкриття спадщини до Свалявської державної нотаріальної контори звернулися: ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 (двоюрідна сестра померлої), та ІНФОРМАЦІЯ_6 - ОСОБА_2 .
Державним нотаріусом було встановлено, що в заповіті заповідачем помилково було зазначено по батькові ОСОБА_2 , а саме в заповіті вказано ОСОБА_2 , а згідно паспорту громадянина України вона є ОСОБА_2 . (а.с.12,13,14). 
01.04.2019 ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
01.04.2019 державним нотаріусом Свалявської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 79-80). Вказано, зокрема, що відсутні докази, що ОСОБА_2 , яка подала заяву про прийняття спадщини по заповіту, є ОСОБА_2 , на користь якої складено від імені померлої ОСОБА_7 заповіт. 
ОСОБА_2 раніше зверталася до суду в порядку окремого провадження (вказавши заінтересованою особою Свалявську державну нотаріальну контору) із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: що заповіт залишений ОСОБА_3 посвідчений державним нотаріусом Свалявської державної нотаріальної контори Гуледзою С.М., зареєстрований у реєстрі за номером 194, належить ОСОБА_2 .
За результатом розгляду заяви ОСОБА_2 у справі № 306/503/18 постановлено ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 26.02.2019, якою апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Свалявського районного суду від 04.05.2018 скасовано. Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення – залишено без розгляду, оскільки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник спір щодо спадкування за померлою ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_3 .
Оскільки ОСОБА_1 також подано заяву про прийняття спадщини за померлою ОСОБА_3 , тому ОСОБА_1 правомірно зазначено відповідачем у даній справі.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заповіт від 12.02.2014 вчинено ОСОБА_3 саме на користь ОСОБА_2 , при цьому у заповіті допущено описку та помилково зазначено по батькові цієї особи як « ОСОБА_5 ». Так, ОСОБА_2 працювала разом із спадкодавцем. Як вбачається з фотокопії трудової книжки ОСОБА_2 , а також копій страхових свідоцтв (виданих у 1990 та 1991 роках), по батькові ОСОБА_8 зазначалось « ОСОБА_5 » (а.с.18,21,22). У трудовій книжці зроблено застережний запис - зазначено по батькові « ОСОБА_6 ». 
При складанні заповіту нотаріус не вимагає документів від заповідача документів, що підтверджують особу спадкоємця. В той же час, у заповіті конкретизовано правильно дату народження ОСОБА_2 – ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також її зареєстроване місце проживання – АДРЕСА_2 (а.с. 14). 
Доводи апеляційної скарги про те, що постанову нотаріуса про відмову ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії не було подано разом із позовною заявою не можуть бути взяті до уваги, оскільки таку постанову нотаріуса прийнято 01.04.2019, а позов пред`явлено раніше - 21.03.2019. Відсутність відмови нотаріуса не є перешкодою для звернення спадкоємця до суду, а в процесі розгляду справи таку постанову нотаріуса від 01.04.2019 було приєднано до матеріалів справи. 
Посилання скаржника на те, що суд не вправі визнавати факти складання заповіту на користь певної особи (спадкоємця), оскільки на час розгляду справи суд не може встановити справжню волю заповідача, є безпідставним, оскільки помилкове написання в заповіті по батькові спадкоємця, враховуючи зазначення дати народження та місця поживання саме позивача, не створює подвійного розуміння волі заповідача. 
Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України, окрім фактів, визначених частиною першою цієї статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. ОСОБА_2 правомірно звернулась до суду в порядку позовного провадження, оскільки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник спір щодо спадкування за померлою ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_3 , і про це було зазначено в ухвалі Закарпатського апеляційного суду від 26.02.2019 у справі № 306/503/18. При цьому, ОСОБА_2 також заявила і вимогу про визнання за нею права власності на майно, яка підлягає розгляду в порядку позовного провадження.
Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Рішення місцевого суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.
Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

постановив:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Свалявського районного суду від 02 липня 2019 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повне судове рішення складено 30 червня 2020 року.

Головуюча:         

Судді: