Дата документу  Справа № 333/1049/20 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №333/1049/20                                                Головуючий в 1 інст. Круглікова А.В.
Провадження №33/807/441/20                                                 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 року                                                        місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , представника - адвоката Морозова В.Ю. в режимі відеоконференції, розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 12 травня 2020 року, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір. 

Згідно з оскаржуваною постановою, 12.02.2020 року об 11 год. 30 хв. на автодорозі Н15 «м. Запоріжжя - м. Донецьк», 152 км. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду у медичному закладі для встановлення ступеню алкогольного сп`яніння та від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу «Alkotest Drager» на місці зупинки відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції  ОСОБА_1 ,  звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що при винесенні постанови судом не вірно були застосовані норми процесуального та матеріального права. Вказує, що після повернення матеріалів справи після додаткового оформлення недоліки усунені не були, натомість, суддя винесла постанову, опираючись на неповний обсяг та склад матеріалів справи. Так, справа була розглянута без присутності свідків та інспекторів поліції, які складали протокол, отже письмові пояснення осіб не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягою. Звертає увагу, що матеріали справи не містяться наступні відомості, а саме: чи притягувалася особа до адміністративної відповідальності за аналогічні порушення, відсутній акт огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відсутня довідка про те чи отримував ОСОБА_1 посвідчення водія, відсутня довідка про відсторонення особи від керування транспортним засобом, відсутні телефонні номери свідків та в їх поясненнях не зазначено та не конкретизовано від проходження якого саме огляду (алкогольного, наркотичного чи іншого) ОСОБА_1 відмовився. Просить постанову суду скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думки учасників судового розгляду ОСОБА_1 , його представника - адвоката Морозова В.Ю., які підтримали апеляційну скаргу,перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 450294 від 12.02.2020 року (а.с. 1), направленням на огляд водія транспортного засобу (а.с.4), відеозаписом події від 12.02.2020 року за участю ОСОБА_1 , яким достеменно підтверджено факт відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.5). 

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Доводи сторони захисту, що в протоколі не відображено всі ознаки алкогольного сп`яніння апеляційний суд вважає неспроможними.

Так, слід зауважити, що положення Інструкції затвердженої наказом МВС/МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 передбачають, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, якими є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. 

Проте в цій Інструкції немає жодних застережень з приводу того, що лише при виявленні усіх ознак сп`яніння поліцейський може вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння і потребує відповідного огляду. 

При цьому, матеріали справи вказують на те, що висновок поліцейського про наявність ознак у водія ОСОБА_1 стану сп`яніння базувалося на суб`єктивному сприйнятті працівником поліції запаху алкоголю від вказаного водія, що і знайшло відображення у матеріалах.

Вказана поліцейським у протоколі лише одна ознака алкогольного сп`яніння «запах алкоголю з порожнини рота», яка і була виявлена у водія ОСОБА_1 узгоджується за своїм змістом з ознаками, визначеними у зазначеній вище Інструкції. 

Відповідаючи на доводи апеляційного скарги, що справа була розглянута у відсутність свідків та інспекторів поліції, які під присягою не надавали покази, а тому їх свідчення не можуть бути взяті до уваги апеляційний суд виходить із наступного.

Так, судом приймалися заходи щодо виклику свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с. 61-64), однак останні до судового засідання так і не з`явилися, тому суд першої інстанції не опирався на письмові покази, як доказ винуватості ОСОБА_1 , про що свідчить зміст оскаржуваного рішення, яким спростовується такий довід апеляції.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність в матеріалах справи відомостей про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності безпідставні, оскільки останньому ставиться в провину вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, кваліфікація якої не потребує додаткових відомостей про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Доводи щодо відсутності в матеріалах справи акту огляду на алкогольне сп`яніння, є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, тому враховуючи Інструкцію затверджену наказом МВС/МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, акт огляду на алкогольне сп`яніння не складається.

Твердження про відсутність довідки про отримання посвідчення водія також апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки особу водія під час складання протоколу було встановлено саме водійським посвідченням серії НОМЕР_2 .
Відсутність доказів відсторонення поліцейськими водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не спростовує правильності висновків, викладених у постанові судді.
Інші доводи апелянта не обґрунтовують необхідності скасування законної та обґрунтованої постанови суду, були предметом перевірки суду першої інстанції та знайшли достатню аргументацію у оскаржуваному рішенні.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2020 року, якою  ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                        М.С. Тютюник