Справа № 439/251/20                                Головуючий у 1 інстанції: Петейчук Б.М. 
Провадження № 33/811/701/20                 Доповідач: Гуцал І. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника - адвоката Онищука Тараса Назаровича, розглянувши апеляційну скаргу адвоката Онищука Тараса Назаровича на постанову судді Бродівського районного суду Львівської області від 12 травня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

постановою судді Бродівського районного суду Львівської області від 12 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Постановлено стягнути зі ОСОБА_1 в дохід держави 420 гривень 40 копійок судового збору.
Згідно з постановою судді, 26 лютого 2020 року о 00 год. 01 хв. гр. ОСОБА_1 в м. Броди по вул. Сонячна, керував транспортним засобом марки CHERY AMULET номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, хитка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
На постанову судді Бродівського районного суду Львівської області від 12 травня 2020 року представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвокат Онищук Т.Н. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову та закрити провадження у справі на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Онищук Т.Н. зазначає, що постанова судді місцевого суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки така не відповідає дійсним обставинам справи, а розгляд справи проведено із грубим порушенням прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності. 
Вказує, що розгляд справи, всупереч клопотанню ОСОБА_1 про відкладення судового засідання, було проведено у його відсутності, чим протиправно позбавлено останнього можливості реалізувати надані йому ст. 266 КУпАП права, в тому числі і права на захист.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції не досліджено жодних доказів про те, що ОСОБА_1 направлявся та доставлявся для проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я. Крім того, в протоколі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказано, що останній «від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився», при цьому не зазначено чи водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, чи він відмовився від проходження огляду в медичному закладі. 
Також вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складено за адресою: м. Броди, вул. Лесі Українки, в той самий час, правопорушення вчинене за адресою: м. Броди, вул. Сонячна.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, за таких обставин неможливо встановити наявність у працівників поліції достатніх підстав вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його адвоката Онищука Т.Н., які підтримали подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Частиною 1 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду в достатній мірі повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах.
Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Разом з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у даному випадку полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння.
Частиною 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року за  № 1452/735 (далі – Інструкція № 1452/735) визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
З наявних матеріалах справи, зокрема: письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на визначення від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння за допомогою пристрою «Драгер» та медичного освідування.
Таким чином, працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою пристрою «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі. Крім того, у матеріалах справи наявний акт огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 мав проходити огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою пристрою «Драгер».
Разом з тим, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків. 
Таким чином, попри наявність у водія обов`язку пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейського, особа також може відмовитися від його виконання. Оскільки ОСОБА_1 є водієм, а тому презюмується його знання Правил дорожнього руху, своїх обов`язків як водія, а також наслідків невиконання таких обов`язків.
З огляду на наведене, доводи адвоката Онищука Т.Н. про те, що працівники не надали ОСОБА_1 можливість пройти огляд на визначення стану сп`яніння в медичному закладі не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Посилання апелянта на те, що розгляд справи у суді першої інстанції проводився у відсутності ОСОБА_1 , чим порушено права останнього, передбачені ст. 266 КУпАП, зокрема його права на захист, не знайшли свого підтвердження, оскільки подія адміністративного правопорушення мала місце 26 лютого 2020 року, а постанова суддею першої інстанції була винесена 12 травня 2020 року. В процесі судового розгляду суддею було призначено чотири судові засідання – 24 березня 2020 року, 8 квітня 2020 року, 27 квітня 2020 року та 12 травня 2020 року, в жодне з яких ОСОБА_1 не з`явився, кожного разу він подавав письмове клопотання про відкладення судового засідання, посилаючись на Постанову Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Суддя першої інстанції неодноразово задовольняв клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, однак, з урахуванням ст. 38 КУпАП та того, що строк розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП обмежується трьома місяцями, прийняв правильне рішення про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 . Право на захист ОСОБА_1 було поновлено шляхом подання апеляційної скарги його адвокатом.
Доводи адвоката Онищука Т.Н. в частині того, що відсутність відомостей про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом свідчить про недостатність підстав вважати, що такий перебував у стані алкогольного сп`яніння, носять характер припущення та є недостатніми для визнання протоколу про адміністративне правопорушення складеним з порушенням вимог законодавства, що до такого ставляться.
З огляду на наведене, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і наклав стягнення з урахуванням положень ст. 33 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є необхідним і достатнім та відповідає меті адміністративного стягнення. З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, відтак підстав для її зміни чи скасування не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

постанову судді Бродівського районного суду Львівської області від 12 травня 2020 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу його адвоката Онищука Тараса Назаровича - без задоволення.
Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.