ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року 
м. Київ
справа № 815/3714/16
адміністративне провадження № К/9901/45375/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Юрченко В.П.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Пасічник С.С., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу  Одеської митниці ДФС на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17.10.2016 (суддя: Марина П.П.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2017 (колегія суддів: Крусян А.В., Вербицька Н.В., Джабурія О.В.) у справі № 815/3714/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Чигринов» до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Одеської митниці ДФС  про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЧИГРИНОВ» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Одеської митниці ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (залучено судом 1-ї інстанції) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №500040001/2016/410017/2 від 24.06.2016 та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500040001/2016/00125 від 24.06.2016 та №500040001/2016/000128 від 29.06.2016 року та зобов`язання Одеської митниці ДФС повернути надмірно сплачені кошти на загальну суму 94777,14 грн., яка складається з суми ввізного мита в розмірі 29617,86 грн. та ПДВ в розмірі 65159,28 грн., неправомірно нараховані за рішенням Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №500040001/2016/410017/2 від 24.06.2016 року.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначав про те, що відповідач безпідставно визначив іншу митну вартість імпортованих товарів і відмовив позивачу у їх митному оформленні. Товариство надало Митниці всі документи, які підтверджують складову декларованої ним митної вартості та не містять жодних неточностей чи розбіжностей.
          Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17.10.2016 у даній справі, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2017 позов задоволено частково. Визнати протиправними та скасовано рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №500040001/2016/410017/2 від 24.06.2016 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500040001/2016/00125 від 24.06.2016 та №500040001/2016/000128 від 29.06.2016. В іншій частині позову - відмовлено.
          Рішення судів мотивовані тим, що позивачем подано відповідачу всі достатні відомості для застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, а тому відповідачем  безпідставно обрано другорядний метод визначення митної вартості. При цьому суди зауважили про безпідставність заявлених вимог про повернення надмірно сплачених коштів, оскільки позивач у встановлений законом порядок не звертався до відповідача про їх повернення.  
          Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити, оскільки вважає, що постанову та ухвалу було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема поверховість розгляду справи судами в частині дослідження факту не надання позивачем документального підтвердження дійсної вартості придбаного ним товару, поставленого з-за кордону.  А саме, вказується не надання до митного оформлення належних документів, що засвідчують вартість транспортування товару, а також документів які підтверджують дійсну ціну страхового гонорару, сплаченого позивачем. 
          Письмового відзиву на вказану касаційну скаргу від позивача до Верховного Суду не надходило, що не є перешкодою для розгляду справи.
          Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.
          Судами попередніх інстанцій встановлено, що 30.03.2016, між ТОВ «ЧИГРИНОВ» (покупцем) та Компанією «Shandong Zhonghai Foodstuff Co., Ltd» (Китайська Народна Республіка) (продавець) укладено зовнішньо - економічний Контракт №22, відповідно до умов якого, Компанія «Shandong Zhonghai Foodstuff Co., Ltd» зобов`язалась поставити на адресу позивача товар, вказаний у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору (контракту) на загальну суму не більше 45000,00 дол. США, а покупець зобов`язується прийняти вказаний у специфікаціях товар із своєчасним здійсненням його оплати.
          З метою проведення митного оформлення зазначеного товару декларант ПАТ «Іллічівськзовніштранс» подало до м/п «Чорноморськ» Одеської митниці ДФС митну декларацію № 5000400001/2016/005275 з визначенням митної вартості товару, що імпортується за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, розрахованою митною вартістю товару у сумі 16033,79 дол. США, надавши для підтвердження заявленої митної вартості відповідні документи, а саме: контракт №22 від 30.03.2015 року, Сертифікат походження від 17.05.2016, комерційний інвойс №ZНL160330 від 30.03.2016, митну декларацію країни відправлення від 12.05.2016 №481320160000034833, пакувальний лист від 30.06.2016 та інші.
          Під час митного оформлення, у зв`язку зі спрацюванням профілю ризику автоматизованої системи аналізу та управління ризиками щодо можливого заниження митної вартості та наявністю розбіжностей у поданих позивачем документах, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість, зокрема: у копії митної декларації країни відправлення від 12.05.2016 року №481320160000034833 кількість та вартість за одиницю виміру відрізняється від кількості та вартості за одиницю виміру, зазначених у поданій до митного оформлення митній декларації; вага нетто товару, зазначена у пакувальному листі від 30.03.2016 року №б/н складає 18144,00 кг, що не відповідає даним, заявленим у графі 38 митної декларації, поданої до митного оформлення, та, на підставі положень частини третьої статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), Одеською митницею декларанту було запропоновано надати протягом 10 календарних днів додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: висновок експертної організації про вартісні та якісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; каталоги (прас-листи) фірми виробника товару; виписку з бухгалтерської документації.
Супровідним листом від 23.06.2016 №2306 декларантом подано запитувані документи, а саме надано до Одеської митниці: висновок експерта «Інформація про ціну» від 23.06.2016 №0336, підготовану ТОВ «Експоцентр Одеса», каталог, бухгалтерська документація та листи ТОВ «ЧИГРИНОВ».
Однак, митним органом прийнято рішення №500040001/2016/00125 від 24.06.2016 про коригування митної вартості товару.
Згідно з графою 33 рішення, причинами коригування митної вартості задекларованого товару слугували виявлені розбіжності, а саме: у копії митної декларації країни відправлення від 12.05.2016 №481320160000034833 кількість та вартість за одиницю виміру відрізняється від кількості та вартості за одиницю виміру, зазначених у поданій до митного оформлення митній декларації; вага нетто товару, зазначена у пакувальному листі від 30.03.2016 року №б/н складає 18144,00 кг, що не відповідає даним, заявленим у графі 38 митної декларації, поданої до митного оформлення.
У зв`язку з прийнятим рішенням, на підставі статті 55 Митного кодексу України, Одеською митницею відмовлено Товариству у прийнятті поданої вантажної митної декларації №500040001/2016/005275 від 22.06.2016 та митному оформленні товарів, і на підставі виявлених порушень митним органом складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500040001/2016/00125.
В подальшому, 29.06.2016 уповноваженою особою позивача до Одеської митниці подано МД №500040001/2016/005492, проте, у зв`язку з неправильним заповненням в графах 38 та 47 на підставі ст.55 Митного кодексу України, Одеською митницею відмовлено ТОВ «ЧИГРИНОВ» у прийнятті поданої вантажної митної декларації про що складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500040001/2016/00128 від 29.06.2016 року.
30.06.2016 позивач звернувся до Одеської митниці з ВМД №500040001/2016/005528 щодо митного оформлення товару та заявою щодо випуску товарів, що декларуються у вільний обіг на умовах фінансової гарантії шляхом сплати до Державного бюджету України суми податків і зборів, згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною митним органом.
          Незгода із рішенням про коригування заявленої в ній митної вартості та картки відмови у прийнятті МД позивач звернувся до суду, який відновив його права, з чим погоджується Верховний Суд. 
          Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
          У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.
          Частиною третьою статті 53 МК України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
          Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.
          Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
          Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
          Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
          Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
          Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
          Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
          Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
          У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
          При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
          У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
          Як установлено судами та підтверджується матеріалами справи, Товариство надало всі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару, які не містять розбіжностей та піддаються обчисленню і підтверджують ціну товару. 
          Зокрема, Судами було установлено, що до митного оформлення позивачем була надана МД установленого зразка, в якій митна вартість завезеного позивачем товару була вказана з урахуванням долучених до неї документів, якими були: контракт №22 від 30.03.2015, Сертифікат походження від 17.05.2016 року, комерційний інвойс №ZНL160330 від 30.03.2016 року, митну декларацію країни відправлення від 12.05.2016 року №481320160000034833, пакувальний лист від 30.06.2016, платіжні доручення в іноземній валюті № 29 від 12.04.2016 року та №33 від 07.06.2016 року та в подальшому на запит митного органу надано висновок експерта «Інформація про ціну» від 23.06.2016 року №0336-info, підготовану ТОВ «Експоцентр Одеса», каталог, бухгалтерська документація та листи ТОВ «ЧИГРИНОВ».   
          З урахуванням чого, рішення судів попередніх інстанцій є законними та  відповідають сталій практиці щодо вирішення подібних спорів.
Зауваження митного органу про невідповідність числових значень у поданих документах щодо митної вартості та кількості товару не відповідає дійсності, що вірно було встановлено судами попередніх інстанцій під час судового розгляду даної справи. При цьому Верховний Суд вважає за необхідне відзначити, що різниця в числових показниках ваги імпортованого товару виникла з підстав зазначення в супровідних документах безпосередньої ваги товару (нетто) та ваги товару з упаковкою (брутто).
В частині в якій позивачу було відмовлено у задоволені позовних вимог відповідач рішення судів попередніх інстанцій не оскаржує. 
           Враховуючи вищенаведене, судова колегія касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій і не спростованими доводами касаційної скарги. 
          Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування  норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.
          Відповідно до статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
          На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

          1. Касаційну скаргу Одеської митниці ДФС залишити без задоволення, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17.10.2016 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2017  - без змін.
          2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Судді	В.П. Юрченко І.А. Васильєва   С.С. Пасічник