П О С Т А Н О В А
                                     І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И
 
15 липня 2020року                                                                                  м. Київ
         
Справа № 367/8673/19
Провадження: № 22-ц/824/9574/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О., 
суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.
секретар Гулієв М.Д.о,
 
 розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Григоренко Світлани Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 
на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 28 травня 2020 року,  постановлену під головуванням судді Карабази Н.Ф., 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Меліоратор"  про стягнення неустойки за договором купівлі-продажу майнових прав,
                                                 в с т а н о в и в :
 
У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 грудня 2017 року між ним та ПрАТ «Меліоратор» в особі голови правління Світлицького В.М . укладено договір купівлі-продажу майнових прав №5/22, відповідно до умов якого ПрАТ «Меліоратор» продає, а він,   ОСОБА_1 , купує майнові права на об`єкт нерухомого майна, а саме двокімнатну квартиру  АДРЕСА_1 . На виконання пунктів 3.1, 3.3 договору він повністю здійснив оплату вартості майнових прав у сумі 1025 750 грн на розрахунковий рахунок ПрАТ «Меліоратор». Відповідно до пунктів 1.6. та 1.7. продавець, ПрАТ «Меліоратор» взяв на себе зобов`язання завершити будівельні роботи на об`єкті капітального будівництва у строк до вересня 2018 року, а ввести об`єкт в експлуатацію не пізніше грудня 2018 року, однак, станом на день подання позовної заяви будівельні роботи не закінчені, а будинок в експлуатацію не введений. Продавець не виконує взяті зобов`язання по введенню будинку в експлуатацію з січня 2019 року, тобто, протягом повних 10 місяців, узв`язку з чим ним, позивачем, було направлено письмову вимогу про сплату неустойки та реквізити особистого поточного рахунку в АТ «Альфа-Банк» з проханням виплатити неустойку за договором купівлі-продажу майнових прав. Проте відповідач продовжує порушення зобов`язання та ухиляється від сплати неустойки в добровільному порядку. Його неодноразові звернення до представників продавця, що знаходяться в офісі продажів,та телефонні дзвінки з нагадуванням про сплату неустойки очікуваного результату не дали, жодних об`єктивних причини порушення умов договору представниками забудовника названо не було. 
24  грудня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на грошові кошти,що  належать ПрАТ «Меліоратор» в межах суми 205 150 грн, що можуть знаходитись на рахунках товариства: 1. АБ «Укргазбанк», МФО 320478, рахунок в гривні №  НОМЕР_1 ; 2. АТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві, МФО 380805, рахунок в гривні №  НОМЕР_2 ; 3. АТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві, МФО 380805, рахунок в гривні №  НОМЕР_3 ; 4. АТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві, МФО 380805, рахунок в гривні №  НОМЕР_4 ; 5. АТ «Альфа-Банк», МФО 300346, рахунок в гривні №  НОМЕР_5 ; 6. АТ «Альфа-Банк», МФО   300346, рахунок в гривні №  НОМЕР_6 . Заява обґрунтована тим, що накладення арешту на грошові кошти в межах ціни позову  відповідає принципу співмірності позовних вимог до заходу забезпечення позову. На його думку, невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки з офіційного сайту Державної податкової служби України йому стало відомо про те, що відповідач має податковий борг в сумі 3729151 грн перед місцевим та 3546008 грн перед державним бюджетами. Також дані про податковий борг станом на 01.12.2019 року в сумі 3778641,79 грн підтверджуються листом ДПС України № від 23.12.2019 року. Вважає, що оскільки будинок недобудований, відповідач має непогашені податкові борги, а керівник уникає зустрічей, тобто, умисно ухиляється від виконання грошового зобов`язання, є імовірність, що виконання ухваленого рішення суду буде утруднене або взагалі стане не можливим через фінансову неспроможність відповідача його виконати. 
Також вважає, що забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), може складати суму 10000 грн. Така сума обумовлена тим, що на виконання договору купівлі-продажу майнових прав позивачем попередньо було сплачено 1025750 грн., що в п`ять разів перевищує розмір суми забезпечення позову.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 28 травня 2020 року в задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Григоренко С.А. в інтересах ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про задоволення заяви про забезпечення позову.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам на обґрунтування заяви про забезпечення позову. Вказувала, що згідно загальнодоступних відомостей із сайту судової влади ПрАТ «Меліоратор» виступає відповідачем у господарських спорах про стягнення з нього заборгованостей. Забезпечення позову у виді накладення арешту саме на грошові кошти зумовлене тим, що відповідач здійснює свою діяльність в сфері будівництва і накладення арешту на об`єкт нерухомості може спричинити порушення прав третіх осіб, зокрема інвесторів. Зазначала, що норми процесуального права, що стосуються забезпечення позову, не визначають обов`язку заявника надавати докази того, що відповідний рахунок належить боржнику. Відомості про наявні розрахункові рахунки відповідача були отримані із листування з представниками відповідача. Окрім того, відповідний розрахунковий рахунок відповідача зазначений у копії договору купівлі-продажу майнових прав від 20 грудня 2017 року.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Ухвалами Київського апеляційного суду від 23 червня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
В судовому засіданні адвокат Григоренко С.А. в інтересах ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, та просила її задовольнити.
Представник ПрАТ "Меліоратор"в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи бувповідомлений належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за відсутностіпредставника відповідача. 
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не надано достовірних доказів на підтвердження належності вказаних у заяві рахунків в банківській установі саме відповідачу, також заявником не надано доказів наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частиною першою статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 11) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно із частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
У частині десятій статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.
Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.
Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.
При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Предметом заявленого позову є стягнення 205 150 грн неустойки, що випливає з укладеного між сторонами договору купівлі-продажу майнових прав.
Правова природа арешту майна, вчиненого у зв`язку із провадженням по цивільній справі, полягає у обмеженні його власника у праві розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб або укладення інших правочинів), при цьому за ним зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.
Прохання заявника накласти арешт саме на грошові кошти в межах ціни позову зумовлене тим, що відповідач здійснює свою діяльність в сфері будівництва і накладення арешту на об`єкт нерухомості може спричинити порушення прав третіх осіб, зокрема, інвесторів. 
Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (тому числі грошові кошти), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись на момент виконання рішення суду.
В матеріалах справи наявна довідка ДПС України  від 23.12.2019 року, з якої убачається, що у ПрАТ «Меліоратор» станом на 01.12.2019 року обліковується податковий борг в сумі 3 778 641,79 грн.
Ураховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що обраний позивачем вид забезпечення позову відповідає заявленим позовним вимогам та є таким, що не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештовані грошові кошти в межах ціни заявленого ОСОБА_1 позову фактично зберігаються у відповідача, обмежується лише можливість розпоряджатися ними.
Дійшовши висновку про те, що заявником не надано достовірних доказів на підтвердження належності вказаних у заяві рахунків в банківській установі саме відповідачу, суд залишив поза увагою надану заявником копію договору купівлі-продажу майнових прав № 5/22 від 20.12.2017 року, що був укладений між сторонами, в якому зазначені реквізити ПрАТ "Меліоратор" та рахунок в АТ "Альфа-банк" №НОМЕР_6 .
Вирішуючи заяву ОСОБА_1   про забезпечення позову, суд першої інстанції в повному обсязі не з`ясував обставин, за яких позивач просив вжити заходи забезпечення позову, не дослідив питання відповідності позовних вимог виду забезпечення позову та питання наявності чи відсутності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, та як наслідок, не звернув увагу на те, що доводи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на грошові кошти відповідача  в межах ціни позову відповідача відповідають змісту позовних вимог та пов`язані з суб`єктивними правами позивача на предмет спору, а відтак висновок про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову не може вважатись правильним.
Оскільки, з зазначених заявником рахунків, які можуть належати відповідачеві, документально підтверджений лише один, який зазначений в договорі купівлі-продажу майнових прав, колегія суддів доходить висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, належні ПрАТ "Меліоратор", в межах суми 205 150 грн, що можуть  знаходитись на рахунку АТ «Альфа-банк» №  НОМЕР_6 .
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких підстав, апеляційна скарга  Григоренко С.А. в інтересах ОСОБА_1  підлягає задоволенню частково, а  ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 28 травня 2020 року скасуванню з постановленням нової про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
  
Керуючись ст.ст.  367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу адвоката Григоренко Світлани Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 28 травня 2020 року скасувати та постановити нову про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.           
Накласти арешт на грошові кошти, належні Приватному акціонерномутовариству "Меліоратор", в межах суми 205 150 (двісті п`ять тисяч сто п`ятдесят) грн., що можуть  знаходитись на рахунку Акціонерного товариства «Альфа-банк» №  НОМЕР_6 , МФО 3000346.
Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом.
Строк пред`явлення до виконання - три роки.
Стягувач:  ОСОБА_1 ,  зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП  НОМЕР_7 .
Боржник: Приватне акціонерне товариство "Меліоратор", місцезнаходження: 08292, Київська обл., м. Буча, вул. Леха Качинського, 7; код ЄДРПОУ 01037229.  
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.   
 
Повне судове рішення складено 16 липня 2020 року.

Головуючий                                                                                             Т.О. Невідома
 
Судді                                                                                                         Д.Р. Гаращенко
                                                                                         
                                                                                                              А.А. Пікуль