УХВАЛА
21 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 759/365/18
провадження № 51-4491ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 червня 2020 року стосовно ОСОБА_4 , 
встановив:
За вироком Святошинського районного суду міста Києва від 30 травня 2019 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 389 Кримінального кодексу України (далі – КК) та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі статті 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 цього Кодексу. 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 червня 2020 року вирок місцевого суду залишено без змін.
У касаційній скарзі прокурор не погоджується із судовим рішенням, просить переглянути його у касаційному порядку. 
Перевіривши касаційну скаргу на дотримання вимог кримінального процесуального закону, Суд дійшов висновку, що її слід залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків з огляду на таке.
Статтею 427 Кримінальногопроцесуального кодексу України (далі – КПК) встановлені вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, у касаційній скарзі зазначається судові рішення, що оскаржуються, а також має містити підпис особи, яка її подала.
Однак, зі змісту касаційної скарги вбачається, що її подано на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 червня 2012 року, однак у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 ухвалу постановлено 15 червня 2020 року.
Відповідно до частини 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (стаття 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (стаття 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (стаття 414 КПК).
Однак, прокурор, стверджуючи про допущення апеляційним судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, не наводить доводів на обґрунтування недотримання апеляційним судом вимог статті 419 КПК, та не зазначає, які саме доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення належними чином розглянуто не було.
Крім того, не містить касаційна скарга і підпису особи, яка її подала.
У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами частини 1 статті 429 КПК, касаційну скаргу прокурора слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.
Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК, він не надав усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.
Керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Верховний Суд 
постановив:
Залишити касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 червня 2020 року стосовно ОСОБА_4  без руху і встановити йому п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: 
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3