ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" вересня 2020 р.           Справа№ 910/14657/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Агрикової  О.В.
суддів:            Чорногуза М.Г. 
          Мальченко А.О. 
 
Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,
За участю представників сторін
від позивача - Подольський В.О.,
від відповідача-1 - не з`явились,
від відповідача-2 - не з`явились,
від третьої особи - не з`явились
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шивлавс"
на рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2020 (повний текст рішення складено 12.06.2020)
у справі №910/14657/19 (суддя Ломака В.С.)
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шивлавс" 
до: 
1.          Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"
2.          Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - приватний нотаріус Товариство з обмеженою відповідальністю "Гальва Елементс"
про зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:
У 2019 році Товариства з обмеженою відповідальністю "Шивлавс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб  про зобов`язання вчинити дії.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що за договором відступлення права вимоги від 20.07.2015 року №2  ТОВ "Гальва Елементс" було передано ТОВ "Шивлавс" право вимоги сплати коштів за договором банківського рахунку у розмірі 205 510, 80 грн. У зв`язку з відкликанням банківської ліцензії та початком процедури ліквідації ПАТ "Дельта Банк", позивач звернувся до відповідача з кредиторською вимогою на суму 205 510, 80 грн. Відповідач не визнав право вимоги позивача та не включив його вимогу до реєстру акцептованих вимог кредиторів. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.06.2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у позивача відсутні права кредиторської вимоги згідно договору № 2 про відступлення права грошової вимоги від 20.07.2015 року за договором банківського рахунку від 19.09.2014 року № 142/2029144-17545 відкритого на користь ТОВ "Гальва Елементс" (поточний рахунок № НОМЕР_1 ), що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Шивлавс" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2020 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції не було правильно з`ясовано природу правовідносин, які насправді мали місце в даній ситуації. Викладені в мотивувальній частині рішення норми не могли бути застосовані до правовідносин, що є предметом розгляду, оскільки відносини банк-клієнт були вже припинені. На момент здійснення відступлення права вимоги між ТОВ «Гальва елемент» та банком вже існували відносини боржник-кредитор, і за даними правовідносинами право вимоги могло бути відступлено, що і було зроблено у повній відповідності до норм чинного законодавства. Отже на думку скаржника місцевий господарський суд повинен був застосувати ст. 41 Конституції України, ч. 3, ст. 6, ст. 204, ч. 1, ст. 516, ч. 1, ст. 626, ч. 1, ст. 627, ч. 1, ст. 638 Цивільного кодексу України, ч. 5, ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Скаржник також звертає увагу, що про неправильне застосування норм матеріального права свідчить і той факт, що внаслідок такого вирішення справи судом першої інстанції, грошові кошти, які ніколи не належали банку, а належать позивачу, залишаються у банку. Фактично, суд своїм рішенням незаконно позбавив позивача права на свої кошти та визнав за цими коштами право іншої особи, якій ці кошти не належать.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.08.2020 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Мальченко А.О., Чорногуз М.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Шивлавс" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2020 року у справі №910/14657/19, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2020 року у справі №910/14657/19 та призначено розгляд справи на 30.09.2020 року.
18.09.2020 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача 2 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.
В судовому засіданні 30.09.2020 року представник позивача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представники відповідача-1, відповідача-2 та третьої особи не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.
Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 19.09.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гальва Елементс" (Клієнт) було укладено Договір банківського рахунку №142/2029144-17545, згідно з п. п. 1.1, 1.2 якого банк відкриває клієнту поточний рахунок № НОМЕР_2 у національній валюті України та отримує плату за обслуговування рахунку згідно з діючими на момент надання послуг тарифами банку. Підписанням цього договору клієнт підтверджує, що ознайомлений з діючими на момент укладення цього договору тарифами та не має жодних заперечень щодо них. Банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок грошові кошти, що надходять клієнту, виконувати розпорядження клієнта щодо перерахування відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій з рахунком. (т.1 а.с.43-78).
Відповідно до п. п. 3.2.1 та 3.3.2 Договору клієнт має право самостійно розпоряджатись грошовими коштами на рахунку з дотриманням вимог законодавства України. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта перераховувати з рахунку грошові кошти у межах залишку грошових коштів на рахунку.
В матеріалах справи наявні листи від 21.11.2014 року, від 01.12.2014 року, від 04.12.2014 року, від 05.12.2014 року та від 16.12.2014 року, якими Товариство з обмеженою відповідальністю "Гальва Елементс" повідомляло банк про невиконання останнім ряду платіжних доручень щодо перерахування коштів контрагентам. Також клієнт зазначив про порушення банком умов договору банківського рахунку та просив усунути вказані порушення. Вказані листи були отримані уповноваженою особою Відповідача, що підтверджується відповідним  штампами на листах. (т.1 а.с. 49-53).
В подальшому, 19.02.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Гальва Елементс" направило на адресу банку претензію, у якій повідомило про порушення банком законодавства та умов договору банківського рахунку, що призвели до накладення на клієнта штрафних санкцій з боку його контрагентів та порушення його господарської діяльності, у тому числі, завдання збитків, що підтверджується копією фіскального чеку від 19.02.2015 року. (т.1 а.с.54-55).
У відповідь на вказаний лист Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" направило Товариству з обмеженою відповідальністю "Гальва Елементс" лист № 2933 від 08.06.2015 року, яким повідомлено про запровадження у банку тимчасової адміністрації. (т.1 а.с.56).
20.07.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Гальва Елементс" (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Шивлавс" (Новий кредитор) було укладено Договір №2 про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до п. 1.1 якого первісним кредитором в Публічному акціонерному товаристві "Дельта банк" (боржник), який постановою Правління НБУ № 150 від 02.03.2015 року визнаний неплатоспроможним і стосовно нього введена тимчасова адміністрація, був відкритий та використовувався поточний рахунок № НОМЕР_3 , на якому на момент підписання даного договору знаходяться грошові кошти первісного кредитора у сумі 205 510, 80 грн. Первісний кредитор відступає за плату, а новий кредитор набуває права вимоги до боржника на належні первісному кредитору грошові кошти у розмірі 205 510, 80 грн., що знаходяться на рахунку. (т.1 а.с.57-59).
За цим договором новий кредитор з моменту набуття чинності даним договором одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошових коштів у розмірі, визначеному у п. 1.1 цього договору. До нового кредитора переходить право на стягнення будь-яких штрафних санкцій з боржника (п. п. 1.2, 1.3 Договору про відступлення права вимоги);
Згідно з п. п. 2.1, 2.2 Договору право вимоги, що відступається за цим договором, оцінене сторонами у сумі 49 500, 00 грн. (ціна договору), яку новий кредитор сплачує первісному кредитору у порядку, передбаченому п. 2.2 цього договору. Новий кредитор протягом 10 робочих днів з дати набуття чинності цим договором сплачує первісному кредитору ціну договору шляхом безготівкового переказу грошових коштів на банківський рахунок або шляхом видачі готівкових грошових коштів з каси підприємства у порядку, передбаченому чинним законодавством України.
Первісний кредитор відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником його обов`язків. Первісний кредитор не вправі вчиняти дії, спрямовані на зменшення обсягу права вимоги, зазначеному у п. 1.1 цього договору, без письмової згоди нового кредитора. (п. п. 3.1, 3.2 Договору відступлення права вимоги).
Пунктом 4.2 Договору передбачено обов`язок первісного кредитора належним чином повідомити боржника про відступлення права вимоги. Первісний кредитор зобов`язаний не змінювати залишок на рахунку та постійно забезпечувати наявність залишку на рахунку у розмірі, зазначеному у п.1.1 договору.
На виконання умов Договору №2 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.07.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Гальва Елементс" передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Шивлавс" в свою чергу прийняло наступні документи: договір банківського рахунку №142/2029144-17545 від 19.09.2014 року, угоду банківського обслуговування в системі клієнт-банк № YOSO-9P79PS від 22.09.2014 року, листи ТОВ "Гальва Елементс" до відповідача, претензію та лист ПАТ "Дельта Банк" № 2933, що підтверджується Актом № 1 від 20.07.2015 року прийому-передачі документів за договором про відступлення права вимоги (цесії) від 20.07.2015 року. (т.1 а.с.60).
Крім того, на виконання умов Договору №2 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.07.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Шивлавс" сплатило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гальва Елементс" грошові кошти у загальному розмірі 49 500, 00 грн., що підтверджується копіями квитанцій до прибуткового касового ордеру №1 від 20.07.2015 року, №2 від 21.07.2015 року, №3 від 22.07.2015 року, №4 від 23.07.2015 року, №5 від 24.07.2015 року. (т.1, а.с. 61).
Листом від 24.07.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Гальва Елементс" повідомило Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" про укладення договору відступлення права вимоги та про передачу права вимоги грошових коштів у сумі 205 510, 80 грн., що знаходяться на рахунку клієнта, Товариству з обмеженою відповідальністю "Шивлавс", що підтверджується копіями рекомендованого повідомлення про вручення 30.07.2015 року поштового відправлення, фіскального чеку від 24.07.2015 року, опису вкладення у цінний лист від 24.07.2015 року. (т.1 а.с. 62-65).
23.10.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Шивлавс" звернулося до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича з кредиторською вимогою, якою просило визнати Позивача кредитором Відповідача на підставі Договору №2 від 20.07.2015 року про відступлення права вимоги (цесії) від 20.07.2015 року, на суму 205 510, 80 грн., що підтверджується копіями рекомендованого повідомлення про вручення 26.10.2015 року поштового відправлення, фіскального чеку від 23.10.2015 р., опису вкладення у цінний лист від 23.10.2015 року. (т.1 а.с.67-70).
Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Шивлавс" звернулося до Відповідача з листом від 07.12.2015 року, в якому просило повідомити про результати розгляду кредиторської вимоги, що підтверджується копією фіскального чеку від 08.12.2016 року. (т.1 а.с.71-72).
Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадиров Владислав Володимирович направив ТОВ "Шивлавс" відповідь № 9992 від 14.12.2016 року, у якій зазначив, що зміна кредитора у правовідносинах за договором банківського рахунку відбуватись не може, тому кредиторська вимога не була акцептована та не включена до реєстру кредиторів банку. При цьому, відповідач також зазначав, що позивачу було надано відповідь ще 04.08.2015 року за № 6355. (т.1 а.с. 73-75).
Листом від 28.12.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Шивлавс" повідомило Відповідача, що не отримувало лист №6355 від 04.08.2015 року та просило направити повторно, що підтверджується копіями фіскального чеку від 29.12.2016 року, опису вкладення у цінний лист від 29.12.2016 року, рекомендованого повідомлення про вручення 04.01.2017 року поштового відправлення. (т.1 а.с. 76-79).
У відповідь на вказаний лист Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" супровідним листом № 91 від 10.01.2017 року направила на адресу Позивача копію вищевказаного листа разом з копією фіскального чеку від 05.08.2015 року, реєстром поштових відправлень від 05.08.2015 року. (т.1 а.с. 80).
В матеріалах справи наявний лист №6355 від 04.08.2015 року. (т.1, а.с. 81-83).
На підставі постанови Правління Національного банку України № 150 від 02.03.2015 року "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 51 від 02.03.2015 року "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк". З 03.03.2015 року у банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" строком на три місяці з 03.03.2015 року по 02.06.2015 року включно. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 147 від 03.08.2015 року продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" до 02.10.2015 року включно.
Відповідно до постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 року № 664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Дельта банк" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року № 181 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Дельта банк" та делегування повноважень ліквідатора банку". Згідно з цим рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Дельта банк", призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Дельта банк", визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Кадирову В. В. на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року.
Вказана інформація розміщена на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у мережі Інтернет (www.fg.gov.ua) та є загальновідомою.
Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.
Звертаючись до суду, позивач самостійно обирає спосіб захисту, передбачений ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України. 
Слід зазначити про те, що предметом позову може бути матеріально-правова чи немайнова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен прийняти рішення.
Захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматися від їх вчинення.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених      Законом України "Про банки і банківську діяльність". Фонд вносить Національному банку України пропозицію про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку: 1) відповідно до плану врегулювання; 2) у разі закінчення строку тимчасової адміністрації банку та/або невиконання плану врегулювання; 3) в інших випадках, передбачених цим Законом. Національний банк України зобов`язаний прийняти рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку протягом п`яти днів з дня отримання пропозиції Фонду про ліквідацію банку. Національний банк України інформує Фонд про прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку не пізніше дня, наступного за днем прийняття такого рішення. Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку. Ліквідація банку має бути завершена не пізніше двох років з дня початку процедури ліквідації банку. Фонд має право прийняти рішення про продовження ліквідації банку на строк до двох років з можливістю повторного продовження на строк до одного року.
За змістом ст. 77 Закону України "Про банку і банківську діяльність" Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
В пунктах 1, 2 ст.ст. 3, 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Згідно ч.ч. 2, 5 ст.45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.
Положеннями ч. 1 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст.45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.
Відповідно до ч. 2 ст.45 цього Закону уповноважена особа Фонду, протягом 90 днів з дня опублікування відомостей здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.
В ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов`язань.
За таких обставин, виходячи з системного аналізу наведених правових норм, чинне на момент виникнення спірних правовідносин законодавство пов`язує можливість включення уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вимог, які відповідають визначенню ст.2 Закону України "Про банки і банківську діяльність".
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.
За договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України). 
Згідно зі ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.
В ст. 5 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" унормовано, що суб`єктами правових відносин, що виникають при здійсненні переказу коштів, є учасники, користувачі (платники, отримувачі) платіжних систем. Відносини між суб`єктами переказу регулюються на підставі договорів, укладених між ними з урахуванням вимог законодавства України.
За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.
Тобто, з системного аналізу наведених правових норм та з правової природи договору банківського рахунку слідує, що на підставі вказаного правочину у банку виникають обов`язки щодо здійснення певних банківських операцій, як то перерахування грошових коштів саме на виконання вимог клієнта. 
Як було вище зазначено та встановлено вірно судом першої інстанції, банк відкрив на підставі договору банківського рахунку від 19.09.2014 року №142/2029144-17545 ТОВ «Гальва Елементс» поточний рахунок № НОМЕР_2 .
Відповідно до п. 3.2. договору клієнт має право самостійно розпоряджатися грошовими коштами на Рахунку з дотриманням вимог законодавства України, вимагати своєчасного та повного здійснення розрахунків за його платіжними документами та надання інших, обумовлених цим договором послуг. 
Пунктами 3.3.1, 3.3.2 договору обумовлений обов`язок банку своєчасно здійснювати розрахункові операції клієнта згідно з вимогами законодавства України та нормативно-правових актів НБУ; за розпорядженням клієнта перераховувати з рахунку грошові кошти у межах залишку грошових коштів на рахунку.
Відповідно до п. п. 3.4.1, 3.4.2 договору клієнт зобов`язувався виконувати вимоги нормативно-правових актів НБУ та внутрішніх положень банку з питань здійснення розрахунково-касових операцій, безготівкових розрахунків в національній валюті, встановлених стандартів щодо розрахунково-касових документів та надання звітності, дотримуватись принципів організації безготівкових розрахунків та їх форм, стандартів, документів і документообігу та встановленого порядку ведення касових операцій.
Пункт 5.1 договору визначає порядок розрахунків, за яким клієнт доручає, а банк зобов`язується в межах доступного залишку грошових коштів на рахунку самостійно здійснювати договірне списання    грошових коштів з рахунку в порядку та у випадках встановлених договором.
Отже, виходячи з умов вказаного правочину слідує, що здійснення списання грошових коштів з поточного рахунку № НОМЕР_2 може мати місце лише на вимогу (розпорядження) особи, яка є клієнтом, а саме ТОВ «Гальва Елементс».
Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів та в Україні» визначає, що розрахунково-касове    обслуговування    -    послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, у тому числі у вигляді електронного документа, укладеного між ними, які пов`язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договорами (п.1.37). 
Відповідно до пункту 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 (далі - Інструкція в редакції на час укладення договору відступлення права вимоги), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунка поточні рахунки. Поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.
Порядок відкриття банками рахунків клієнтів, використання коштів за ними і порядок їх закриття визначаються цією Інструкцією. Умови відкриття рахунку та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом, і не повинні суперечити вимогам цієї Інструкції. Порядок проведення операцій за рахунками клієнтів, відкритих у національній та іноземних валютах, регулюється законодавством України, у тому числі нормативно-правовими актами Національного банку. Операції за рахунками здійснюються за допомогою платіжних інструментів за формами, установленими банківськими правилами (нормативно-правовими актами Національного банку, внутрішніми положеннями банку тощо). Банк може відмовити клієнту в обслуговуванні рахунку у випадках, передбачених законодавством України і договором. (п.п.1.4.-1.7. Інструкції).
Згідно з п. 2.7 розділу 2, п. 18.1, 18.7, 18.11, 18.13 розділу 18 Інструкції № 492 якщо в процесі обслуговування рахунку власник рахунку надає право розпорядження рахунком новому представникові, то банк зобов`язаний ідентифікувати та верифікувати нового представника в порядку, установленому цією главою. Усі юридичні особи незалежно від форм власності та їх відокремлені підрозділи подають картку із зразками підписів і відбитка печатки [додаток 3 (далі - картка)]. У картку включаються зразки підписів осіб, яким відповідно до законодавства України та установчих документів юридичної особи надано право розпорядження рахунком і підписування розрахункових документів та зразок відбитка печатки (за наявності). У картці зазначаються повне та скорочене найменування власника рахунку, його місцезнаходження, номер телефону, назва організації, якій клієнт адміністративно підпорядкований, ідентифікаційний код цього клієнта або реєстраційний (обліковий) номер платника податків. Уповноважений працівник банку зазначає в картці номер рахунку. Справжність підписів представників юридичної особи в картці засвідчуються нотаріально або підписом першого керівника або його заступника та відбитком печатки організації, якій клієнт адміністративно підпорядкований. У населених пунктах, де немає нотаріусів, справжність підписів представників юридичної особи в картці засвідчується уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування. У разі заміни або доповнення хоча б одного з підписів подається нова картка із зразками підписів усіх осіб, які мають право першого або другого підпису, засвідчена в установленому порядку.
З огляду на вище викладені положення інструкції, місцевий господарський суд вірно дійшов висновку, що поточні рахунки відкриваються на конкретну особу за умови надання відповідних документів (в даному випадку на ТОВ «Гальва Елементс») , а можливості зміни власника рахунка Інструкцією не передбачено.
Колегія суддів зазначає, що у даному випадку відступлення ТОВ «Гальва Елементс» права вимоги на користь ТОВ Шивлавс» на кошти, розміщені на рахунку клієнта, ніяким чином не нівелює законодавчо визначеного порядку здійснення списання грошових коштів з поточного  рахунку клієнта банком, оскільки у разі прийняття банком в даному випадку позивача, як клієнта банку призведе до порушення визначеного чинним законодавством порядку здійснення банківських операцій зі списання та перерахування грошових коштів,  а тому доводи скаржник, в даному випадку відносини банк-клієнт є припиненими.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з відступленням на користь позивача права вимоги на грошові кошти не відбулося ідентифікації та верифікації власника банківського рахунку у встановленому законом порядку, а умовами договору відступлення права вимоги не передбачено заміни сторони у зобов`язанні за Договором банківського рахунку.
З огляду не викладене, колегія суддів зазначає, що з укладанням договору № 2 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.07.2015 у позивача не виникло права вимоги до банку в розумінні статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», як не виникло у нього і кредиторських вимог, що могли б бути визнані уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та включені до реєстру вимог кредиторів згідно статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» про, що було вірно встановлено судом першої інстанції.
Зазначена правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 06.11.2019 року по справі №910/320/18.
З підстав наявної судової практики Верховного Суду, колегія суддів не бере до уваги посилання скаржника на практику Верховного Суду України викладену в постанові від 06.07.2015 року по справі №6-301цс15 та Львівського апеляційного адміністративного суду в постанові від 18.11.2015 року по справі №819/1640/15. Колегія суддів також зазначає, що у зазначених вище скаржником справах інші обставини справи.
Колегія суддів наголошує, що принцип змагальності сторін, закріплений у частині 3 статті 13 та частині 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня  2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано позивачу вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається. 
Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника. 
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-
ПОСТАНОВИВ:
1.   Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шивлавс" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2020 року у справі №910/14657/19 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2020 року у справі № 910/14657/19 залишити без змін.
3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2020 року у справі № 910/14657/19.
4. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/14657/19.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 30.09.2020 року. 

Головуючий суддя                                                                      О.В. Агрикова 

Судді                                                                                М.Г. Чорногуз

                                                                                А.О. Мальченко