П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/799/20-а 
   Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Богоніс Михайло Богданович  
                        Суддя-доповідач -  Ватаманюк Р.В.   
23 вересня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Драчук Т. О.  Полотнянка Ю.П. ,  

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства "Вінницька транспортна компанія" на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2020 року (прийняте у м. Вінниці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Комунального підприємства "Вінницька транспортна компанія" (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач 25.02.2020 звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду  в якому просив:
- визнати протиправним дії відповідача, щодо вимоги сплатити за копії документів у кількості 10 сторінок та ненадання публічної інформації за запитом в розмірі перших 10 сторінок;
- зобов`язати відповідача надати достовірну повну інформацію, що запитувалася згідно інформаційного запиту, отриманого відповідачем 18.02.2020, в об`ємі перших 10 сторінок безкоштовно.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01.04.2020 позов задоволено повністю.
Визнано протиправними дії Комунального підприємства "Вінницька транспортна компанія" щодо повідомлення листом від 24.02.2020 № 300 про необхідність сплатити за копії документів у кількості перших 10 - ти сторінок, а також ненадання безкоштовно перших 10 - ти сторінок на запит ОСОБА_1 про надання інформації від 14.02.2020 (отриманий 18.02.2020).
Зобов`язано Комунальне підприємство "Вінницька транспортна компанія" безкоштовно надати ОСОБА_1 інформацію, що запитувалась згідно запиту від 14.02.2020 (отриманий 18.02.2020) в обсязі, що не перевищує перших 10 - ти сторінок.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду про виправлення  від 16.04.2020 виправлено описку в рішенні суду від 01.04.2020 у справі № 120/799/20-а у спосіб доповнення резолютивної частини абзацом четвертим такого змісту: "Рішення суду підлягає негайному виконанню".
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що КП "ВТК" є господарюючим суб`єктом та не є суб`єктом владних повноважень. Судовий захист прав позивача по справі повинен кореспондуватися із обов`язком відповідача її надавати. Проте, судом першої інстанції не вказано якими нормами права передбачено обов`язок КП "ВТК" надавати запитувану інформацію.
07.09.2020 до суду надійшли додаткові пояснення Комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія» в яких вказано, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку про наявність у КП "ВТК" обов`язку з надання запитуваної інформації, а відтак здійснене ним покладання похідного обов`язку щодо надання інформації в об`ємі перших 10 сторінок є також протиправним.
Також вказано, що судом не перевірявся реальний обсяг інформації, надання якої потребує для задоволення запиту, висновок суду про те, що він складає 18 аркушів А4 є передчасним, та таким що не відповідає дійсності.  
Правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу позивач не скористався.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлені та неоспорені  сторонами такі обставини. 
14.02.2020 позивач звернувся із інформаційним запитом до Департаменту енергетики, транспорту та зв`язку, у якому просив надати інформацію по КП "Вінницька транспортна компанія", а саме:
1) ПІБ керівництва відділу експлуатації автопарку, тролейбусного, трамвайного депо, із вказівкою посад;
2) ПІБ керівництва відділу безпеки руху КП "Вінницька транспортна компанія", із вказівкою посад;
3) Відомості про нараховану та виплачену заробітну плату вище вказаних осіб, за період з 01.09.2019 по дату відповіді;
4) Відомості про нараховану та виплачену заробітну плату керівнику КП "Вінницька транспортна компанія", за період з 01.01.2019 по дату відповіді;
Також позивач просив надати вказану відповідь на електронну пошту.
19.02.2020 листом Виконавчого комітету Вінницької міської ради № К-01-17222/1-00-10 позивача повідомлено, що запитувана інформація не відноситься до компетенції виконавчих органів Вінницької міської ради. Тому з метою збереження законних прав на отримання публічної інформації, запит направлено за належністю розпоряднику публічної інформації -  КП "Вінницька транспортна компанія".
24.02.2020 листом відповідача № 300 позивача повідомлено, що надання запитуваної інформації потребує виготовлення 18 копій сторінок.
Також позивача проінформовано, що згідно ч. 2 ст. 21 Закону України "Про доступ до публічної інформації" у разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк, а тому позивачу запропоновано сплатити 26,10 грн. за виготовлення копій документів.
На думку позивача, відповідач зобов`язаний надати перші 10 сторінок запитуваної інформації безкоштовно. Тому з метою захисту своїх прав та інтересів позивач звернувся із цим  позовом до суду.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що надісланий відповідачем рахунок на відшкодування витрат на копіювання та друк документів за 18 сторінок, на думку суду, є необґрунтованим, адже складений без урахування того, що перші 10 сторінок запитуваної інформації, згідно положень ст. 21 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 № 2939-VI, є безкоштовними.
          Апеляційний суд погоджується з  висновками суду першої інстанції за такими доводами.
Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 ст. 34 Конституції України встановлено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Закон України "Про інформацію" від 02.10.1996 № 2657-XII (далі - Закон № 2657-XII) визначає, що кожен має право на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.
Статтею 1 Закону № 2657-XII визначено, що інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).
Відповідно до ст. 1 Закону № 2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 3 Закону № 2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.
Відповідно до статті 5 Закону № 2939-VI одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.
Згідно із статтею 12 Закону № 2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.
Положенням п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону № 2939-VI вказано, що розпорядники інформації зобов`язані надати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації.
Статтею 19 Закону № 2939-VI визначено, що під запитом на інформацію розуміється прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.
Частиною 1 та 4 ст. 20 Закону № 2939-VI вказано, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Відповідно до ст. 21 Закону № 2939-VI, інформація на запит надається безкоштовно. У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно. При наданні особі інформації про себе та інформації, що становить суспільний інтерес, плата за копіювання та друк не стягується.
Статтею 23 Закону № 2939-VI закріплено право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядника інформації та передбачено, що такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити, у тому числі, ненадання відповіді на запит на інформацію.
Отже, з наведеного слідує, що у разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з копіюванням документів понад встановлений обсяг. Тобто, копії десяти сторінок документу надаються безкоштовно та відповідно вони мали бути направлені у відповідь на запит ОСОБА_1 у паперовому вигляді, а за інші сторінки (із 11 по 18) відповідач міг роз`яснити обов`язок позивача відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк (у разі необхідності надання їх у паперовій формі).
Проте, відповідач листом від 24.02.2020 № 300 надіслав ОСОБА_1 рахунок на відшкодування витрат на копіювання та друк документів без надання перших 10 сторінок безкоштовно із одночасним повідомленням запитувача інформації про необхідність відшкодування витрат на виготовлення копій документів, що свідчить про протиправність дій КП "Вінницької транспортної компанії" та порушення відповідачем норм ст. 21 Закону № 2939-VI при наданні позивачу відповіді на запит.
Конституційний Суд України в ухвалі від 25.06.2013 по справі № 29-у/2013, відмовив у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням Міжнародної благодійної організації "Екологія-Право-Людина" щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої, третьої статті 21 Закону України "Про доступ до публічної інформації" зазначивши, що положення частини другої статті 21 Закону викладені чітко, зрозуміло і передбачають відшкодування запитувачем фактичних витрат на копіювання та друк документів понад встановлену Законом кількість сторінок, а тому не потребують офіційної інтерпретації.
Із наведеного слідує, що якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані із копіюванням документів понад встановлений обсяг.
Однак, копії 10-ти перших сторінок у відповідь на запит про надання публічної інформацію надаються безкоштовно, тоді як відшкодування позивачем фактичних витрат на копіювання і друк документів здійснюватися з одинадцятої сторінки.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.01.2020 по справі № 818/40/17 та від 27.01.2020 по справі № 815/2873/18.
Крім того, в постанові від 27.01.2020 по справі № 815/2873/18 Верховний Суд також звернув увагу на пункт 11 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2016 року № 10 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" де роз`яснено, що:
"Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI у разі, якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. У наведеному положенні під фактичними витратами маються на увазі усі витрати, що здійсненні при копіюванні та/або друкові документів обсягом більш як 10 сторінок, тобто запитувач інформації зобов`язаний відшкодувати витрати на виготовлення всіх сторінок запитаної інформації, крім перших десяти сторінок.
При цьому питання щодо надання розпорядником інформації перших десяти сторінок документа (частини інформації) безкоштовно одночасно з повідомленням запитувача про необхідність відшкодування витрат або повідомленням про відмову в задоволенні запиту у зв`язку з невідшкодуванням відповідних витрат прямо Законом № 2939-VI та іншими чинними нормативно-правовими актами не врегульовано.
Однак, враховуючи міжнародно-правові стандарти у сфері доступу до публічної інформації, ВАСУ роз`яснено, що належною практикою є надання за вимогою запитувача перших 10 сторінок безкоштовно одночасно з повідомленням про необхідність відшкодування витрат на виготовлення копій решти документів."
Проте, всупереч вищенаведеним нормам, у листі відповідача від 24.02.2020 № 300 вказано було про те, що позивачу потрібно було відшкодувати витрати на виготовлення копій документів в кількості 18 сторінок.
Таким чином судом першої інстанції вірно вказано, що надісланий відповідачем рахунок на відшкодування витрат на копіювання та друк документів за 18 сторінок є необґрунтованим, адже складений без урахування того, що перші 10 сторінок запитуваної інформації, згідно положень ст. 21 Закону № 2939-VI є безкоштовними.
Доводи відповідача викладені в апеляційній скарзі та додаткових поясненнях про те, що КП "Вінницька транспортна компанія" є господарюючим суб`єктом та не є суб`єктом владних повноважень, суд вважає безпідставними, оскільки відповідач у даній справі прирівнюється до розпорядника інформації, зобов`язаного оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену ст. 13 Закону № 2939-VI, у порядку, передбаченому цим Законом.
Відносно доводів відповідача про те, що суд першої інстанції необгрунтовано дійшов висновку про наявність у КП "ВТК" обов`язку з надання запитуваної інформації, а відтак здійснене ним покладання похідного обов`язку щодо надання інформації в об`ємі перших 10 сторінок є також протиправним слід вказати наступне.
Згідно із статтею 12 Закону № 2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є, зокрема, розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 13 Закону № 2939-VI до розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).
Відтак у силу ч. 5 ст.  6 Закону № 2939-VI доступ до інформації щодо розпорядження комунальним підприємством комунальним майном, зокрема, інформація про використання коштів, розподіл доходів від надання послуг (продукції, товарів), виплати заробітної плати працівникам, використання вкладів та дотацій з бюджетів, інші витрати, та прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно, може бути обмежено лише за умов, передбачених частиною п`ятою статті 6 зазначеного закону.
Таким чином, з наведеного слідує, що відповідач - комунальне підприємство в даному випадку є розпорядником суспільно необхідної інформації, а тому зобов`язане надавати за запитами інформацію згідно Закону № 2939-VI.
Крім того, у направленому позивачу листі від 24.02.2020 №300 відповідачем не вказано про неможливість надання запитуваної позивачем інформації, а лише вказано, що у разі задоволення запиту на інформацію запитувачу інформації необхідно відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. 
Стосовно тверджень відповідача про те, що судом першої інстанції не перевірявся реальний обсяг інформації, надання якої потребує для задоволення запиту, а тому висновок суду про те, що він складає 18 аркушів А4 є передчасним та таким, що не відповідає дійсності колегія суддів зазначає, що вказана інформація була зазначена відповідачем у листі  від 24.02.2020 №300, де вказано: "що надання запитуваної Вами інформації потребує виготовлення 18 копій формату А4".
Таким чином, з наведеного слідує, що доводи відповідача викладені в апеляційній скарзі та додаткових поясненнях суперечать наданій відповідачем листом від 24.02.2020 №300 відповіді.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що КП "Вінницька транспортна компанія" невірно розрахувала вартість фактичних витрат на копіювання та друк, а також не надано безкоштовно 10-ти сторінок із загальної кількості сторінок, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій КП "Вінницької транспортної компанії" щодо вимоги сплатити за копії документів у обсязі перших 10-ти сторінок, а також ненадання безкоштовно перших 10-ти сторінок, та зобов`язання відповідача надати інформацію, що запитувалась згідно запиту від 14.02.2020 безкоштовно у межах, перших десяти сторінок.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.  
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Комунального підприємства "Вінницька транспортна компанія" залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Драчук Т. О.    Полотнянко Ю.П.