ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

30 вересня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №580/1002/19 
Номер провадження 22-ц/816/1622/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Собини О. І. 
з участю секретаря судового засідання - Чуприна В.І., 
сторони:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - приватний нотаріус Лебединського нотаріального округу Жураховський Дмитро Володимирович,
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 15 червня 2020 року у складі судді Чхайла О.В., ухвалене у м. Лебедин, 

                                                в с т а н о в и в :

25 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Лебединського районного нотаріального округу Жураховського Д.В. про визнання дій (бездіяльності) приватного нотаріуса протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Того ж дня, ОСОБА_1 звернувся до суду ще з одним позовом до приватного нотаріуса Лебединського районного нотаріального округу Жураховського Д.В. про визнання дій (бездіяльності) щодо ненадання відповіді на питання його заяви №275 протиправними та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву. 
Крім того, у вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Лебединського районного нотаріального округу Жураховського Д.В. про визнання дій (бездіяльності) щодо ненадання відповіді на питання його заяви №326 протиправними та зобов`язання відповідача повторно розглянути його заяву.
Свої вимоги мотивував тим, що 11 серпня 2017 року він звернувся до відповідача із заявою № 369, яка стосувалась діяльності нотаріуса при оформленні спадщини та просив надати відповідь на поставлені питання, а також вимагав вилучити з матеріалів спадкової справи лист лікарні №708 від 22.05.2013. У відповідь на його звернення відповідач надав відповідь листом №2042/01-16 від 28.08.2017 року, в якому вказав, що на підставі ст. 44 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус має право робити запит до лікарні та отримувати конфіденційну інформацію.
Крім того, 22 вересня 2016 року він звернувся до відповідача із заявою № 275, у якій зазначив про незаконність зробленого відповідачем запиту до Лебединської лікарні та незаконність отримання листа лікарні №708 від 22.05.2013 з конфіденційною інформацією про нього, а тому вимагав невідкладно знищити зазначений лист, який зберігається в матеріалах спадкової справи. На це звернення відповідач надав відповідь листом №2540/01-16 від 20.10.2016, в якому описав перебіг подій та обставини залучення довідки до спадкової справи і не прийняв рішення по суті поставленого питання.
21 травня 2019 року він знову звернувся до відповідача із заявою № 326, яка стосувалась дій нотаріуса щодо збирання, зберігання та поширення конфіденційної інформації про нього та містилася у спадковій справі, відкритій при оформленні ним спадщини. На дане звернення відповідач надав відповідь листом №840/01-16 від 18.06.2019 року, в якому вказав, що відповіді на поставлені питання вже були надані раніше, а стосовно першого питання заяви рекомендував звернутися до Головного територіального управління юстиції у Сумській області. 
Посилаючись на зазначені обставини, у своїх позовних заявах ОСОБА_1 просив суд визнати протиправними дії (бездіяльність) приватного нотаріуса Жураховського Д.В. щодо ненадання відповідей на питання заяви №369 та №326, а також щодо ненадання інформації про прийняте рішення по заяві №275 щодо знищення довідки лікарні.
Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 25 жовтня 2019 року ці справи об`єднано в одне провадження (том 1, а.с. 127). 
Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 15 червня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 768,40 грн. 
Не погодившись з зазначеним рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі. 
Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції дійшов до безпідставного висновку про зловживання ним матеріальним (цивільним) правом, оцінивши лише кількість його звернень, однак не звернувши увагу, що жодне  з його звернень  залишилося невирішеним по суті. Вважає, що листи відповідача на його заяви не містять відповідей на поставлені ним питання, а надані відповідачем судові рішення за 2015-2017 роки не містять тотожних позовних вимог, які заявлені у даній справі і не стосуються питань, які він ставить перед відповідачем у своїх заявах №369 від 11 серпня 2017 року, №275 від 22 вересня 2016 року та №326 від 21 травня 2019 року. 
Вказує також і на те, що судом першої інстанції не були вирішені подані ним заяви про звільнення від сплати судового збору, а тому рішення  в частині стягнення з нього судового збору є незаконним.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача приватного нотаріуса Лебединського районного нотаріального округу Жураховського Д.В. - адвокат Кондратенко С.Ю. з доводами позивача не погодилась, вважає рішення законним, обгрунтованим та таким, що прийняте без порушень норм матеріального та процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення проти скарги представника відповідача - адвоката Кондратенко С.Ю., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звертався до відповідача із заявою №275 від 22.09.2016, у якій зазначав про незаконність запиту до Лебединської ЦРЛ та просив знищити лист лікарні від 22.05.2013 №708 (том 1, а.с. 131).
На вказану заяву відповідач надав позивачу відповідь за вих. №2540/01-16 від 20.10.2016, у якій зазначив, що питання законності запиту до Лебединської ЦРЛ, який зроблено на підставі ст. 44 Закону України «Про нотаріат» та отриманого листа лікарні від 22.05.2013 №708 розглядалось Лебединським районним судом по справі №580/175/16-ц. Запит до Лебединської ЦРЛ та відповідь на нього долучені до матеріалів спадкової справи №79/2012, заведеної після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1, а.с. 132).
Також позивач звертався до відповідача із заявою №369 від 11.08.2017, у якій просив надати інформацію, що стосувалась запиту нотаріуса № 627/01-16 до Лебединської ЦРЛ та відповіді лікарні на вказаний запит від 22.05.2013 №708, а також поширення цієї відповіді міліціонеру (том 1, а.с. 3).
На вказану заяву відповідач надав позивачу відповідь за вих. №2042/01-16 від 22.08.2017, у якій зазначив, що питання законності запиту до Лебединської ЦРЛ, який зроблено на підставі ст. 44 Закону України «Про нотаріат» та отриманого листа лікарні від 22.05.2013 №708, а також інші звернення згідно даної заяви були скеровані на розгляд до Генерального прокурора України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України, прокуратури Лебединського району Сумської області, Головного територіального управління юстиції у Сумській області, Лебединського МВ УМВС України в Сумській області. Усі питання, які порушені у вказаному зверненні були розглянуті Лебединським районним судом по справі №580/175/16-ц, а також Сумським окружним адміністративним судом по справі №818/49/17 (том 1,а.с. 4).
Крім того, позивач звертався до відповідача із заявою №326 від 21.05.2019, у якій просив надати відповіді на питання щодо самооцінки нотаріусом своєї роботи, пов`язаної із: запитом до Лебединської ЦРЛ; зберіганням відповіді лікарні на вказаний запит; поширення цієї відповіді міліціонеру (том 2, а.с. 2).
На вказану заяву відповідач надав позивачу відповідь за вих. №890/01-16 від 18.06.2019, у якій зазначив, що на усі порушені у заяві питання вже надавались відповіді від 18.04.2014 за вих. №424/01-16, від 15.01.2015 за вих. №38/01-16, від 22.08.2017 за вих. №2042/01-16. Питання законності запиту до Лебединської ЦРЛ, який зроблено на підставі ст. 44 Закону України «Про нотаріат» та отриманого листа лікарні від 22.05.2013 №708, а також інші звернення згідно даної заяви були скеровані на розгляд до Генерального прокурора України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України, прокуратури Лебединського району Сумської області, Головного територіального управління юстиції у Сумській області, Лебединського МВ УМВС України в Сумській області. Усі питання, які порушені у вказаному зверненні були розглянуті Лебединським районним судом по справі №580/175/16-ц, а також Сумським окружним адміністративним судом по справі №818/49/17. Також позивачу роз`яснено, що відповідь на питання, зазначене у пункті 1, він зможе отримати, звернувшись до Головного територіального управління юстиції у Сумській області (том 2, а.с. 3). 
Судом встановлено, що заяви ОСОБА_1 №369, №275 та №326, адресовані приватному нотаріусу Лебединського нотаріального округу Жураховському Д.В., підпадають під дію Закону України «Про звернення громадян», оскільки позивачем у цих зверненнях порушуються питання, які стосуються його особистих прав та інтересів. Звернення з вказаними заявами та питання, які містяться у цих зверненнях, пов`язані з фактом запиту нотаріуса до Лебединської ЦРЛ, який на думку позивача був незаконним і тому він вважає, що отримана інформація також є незаконною та підлягає знищенню. 
Також встановлено, що позивач неодноразово звертався до відповідача з аналогічними заявами, на які йому надавались відповіді від 18.04.2014 за вих. №424/01-16, від 15.01.2015 за вих. №38/01-16, від 22.08.2017 за вих. №2042/01-16. Крім того, питання законності дій нотаріуса щодо запиту до Лебединської ЦРЛ з приводу визначення обсягу дієздатності позивача, відповіді на даний запит та подальшого зберігання цієї відповіді у матеріалах спадкової справи неодноразово досліджувалося судами у справах за позовами ОСОБА_1 , зокрема: Лебединським районним судом Сумської області та Апеляційним судом Сумської області по справі №580/175/16-ц, а також Сумським окружним адміністративним судом та Другим апеляційним адміністративним судом по справі №818/49/17 (том 1, а.с. 65-83).
Так, рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 12 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 07 липня 2016 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Лебединського районного нотаріального округу Сумської області Жураховского Д.В. про визнання дій протиправними та покладення зобов`язання вчинити певні дії. Місцевий суд дійшов висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції, про те, що позивачем не було доведено, що його особисті немайнові права, в тому числі на отримання повної та достовірної інформації були порушені відповідачем, у зв`язку з чим йому була спричинена моральна шкода. Суди дійшли висновку, що нотаріусом вирішувалось питання про видачу позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, тому для усунення будь-яких сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності позивача нотаріус підставно звернувся з відповідним запитом до Лебединської центральної лікарні. Дії відповідача щодо поширення отриманої з лікарні інформації стосовно позивача ним не доведено.
  Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 13 березня 2017 року, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2019 року, відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Сумській області, третя особа на стороні відповідача - приватний нотаріус Лебединського районного нотаріального округу Сумської області Жураховський Д.В., про визнання дій протиправним и та зобов`язання вчинити дії. Суди дійшли висновків про те, що відповідач не наділений повноваженнями надавати вказівки нотаріусу на вчинення дій з приводу знищення архіву нотаріуса, відповідач у силу своїх повноважень надав письмові вмотивовані відповіді на звернення позивача, таким чином не допустив порушення вимог законодавства України та не вчинив протиправних дій відносно позивача.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог у справі, рішення в якій переглядається, суд першої інстанції виходив з того, що позивач неодноразово звертався до відповідача з аналогічними заявами, на які йому надавалися відповіді. Крім того, питання законності дій нотаріуса з приводу запиту до Лебединської ЦРЛ, отримання відповіді та подальше її зберігання в матеріалах спадкової справи були предметом дослідження судами у справах за позовом ОСОБА_1 . Такі дії позивача суд першої інстанції розцінив, як зловживання матеріальним (цивільним) правом. 
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок суду першої інстанції  відповідає обставинам справи та вимогам закону. 
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
За правилами ст. 60 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у пунктах 1, 2, 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, а також особам, які постійно або тимчасово обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків у юридичних особах приватного права незалежно від організаційно-правової форми, забороняється відмовляти фізичним або юридичним особам в інформації, надання якої цим фізичним або юридичним особам передбачено законом; надавати несвоєчасно, недостовірну чи не в повному обсязі інформацію, яка підлягає наданню відповідно до закону.
Звертаючись до суду з позовом, позивач просив визнати протиправними дії (бездіяльність) приватного нотаріуса Жураховського Д.В. щодо ненадання відповідей на питання заяви №369 та №326, а також щодо ненадання інформації про прийняте рішення по заяві №275 щодо знищення довідки лікарні.
На підставі поданих сторонами доказів суд правильно встановив, що звернення позивача пов`язані з незгодою з діями нотаріуса щодо запиту до Лебединської ЦРЛ, на які йому були надані відповіді. Зважаючи на розглянуті судами спори, рішення у яких набрали законної сили, при вирішенні яких досліджувалось зазначене питання, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що приватний нотаріус Лебединського районного нотаріального округу Сумської області Жураховський Д.В. при наданні відповідей на звернення позивача діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що питання, які містяться у заявах №369, №275 та №326 не розглянуті відповідачем по суті та не розглядалися у суді, були предметом розгляду в суді першої інстанції та обґрунтовано ним спростовані. 
Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою позивачу у позові, суд обґрунтовано стягнув з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 768,40 грн.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).
Отже, доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження. 
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню. 
Керуючись ст. ст. 367 - 369,  п. 1 ч. 1 ст. 374,  ст. ст. 375, 381 - 384, 389  ЦПК України, апеляційний суд   

                                                  п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 15 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
      
Головуючий -                                                                                      О.Ю. Кононенко 

Судді:                                                                                                   В.І. Криворотенко 

                                                                                                              О.І. Собина