ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6459/20 Справа № 204/2494/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мащук В. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого – Пищиди М.М.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа – Товариство з обмеженою відповідальністю Науково – виробниче підприємство «Променергетика», про усунення перешкод у здійсненні права власності на майно та звільнення майна з – під арешту,-
                                В С Т А Н О В И Л А:

       У квітні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа – Товариство з обмеженою відповідальністю Науково – виробниче підприємство «Променергетика», про усунення перешкод у здійсненні права власності на майно та звільнення майна з – під арешту.
       Відповідно до позовної заяви позивач просила суд усунути перешкоди у здійсненні права власності на належне нерухоме майно шляхом зняття/припинення арешту з всього нерухомого майна громадянки ОСОБА_1 , що було накладено обтяжувачем - Жовтневим ВДВС Дніпропетровського МУЮ на підставі постанови, про арешт майна боржника, серія та номер:50392498 30.03.2016 року шляхом внесення запису про обтяження 13950328 у «Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно».
       При цьому, відповідно до позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що арешт на все майно позивача був накладений при примусовому виконанні виконавчого листа № 755/26814/14-ц від 19 червня 2015 року, виданого Дніпровським районним судом міста Києва.
       Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2020 року відмовлено у відкритті провадження в справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа – Товариство з обмеженою відповідальністю Науково – виробниче підприємство «Променергетика», про усунення перешкод у здійсненні права власності на майно та звільнення майна з – під арешту (а.с.12-13).
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.18-23).
       Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
       Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення
       Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції, виходив з того, що у даній справі виключається можливість відкриття позовного провадження.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
       Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право саме в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
       Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
       Відповідно до абз.5 п. 1 та 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.
       Відповідно до ст. 447 ЦК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
       Так, позивач, пред`являючи вимоги до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа – Товариство з обмеженою відповідальністю Науково – виробниче підприємство «Променергетика», про усунення перешкод у здійсненні права власності на майно та звільнення майна з – під арешту, посилалася на те, що арешт було накладено державним виконавцем в рамках виконавчого провадження № ВП – 50392498, та пов`язаний зі стягненням заборгованості за кредитним договором. Відповідно до постанови старшого державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ясюкевич О.В. виконавчий лист № 755/26814/14-ц виданий 23.09.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва повернуто стягувачу, у зв`язку з чим вважала, що арешт майна може бути знятий лише за рішенням суду.
       Враховуючи, що ОСОБА_1 є стороною виконавчого провадження, виконавчий документ за яким повернуто стягувачу, та в рамках якого державним виконавцем не здійснено певних дій чи допущена бездіяльність чим порушені права боржника, як власника арештованого майна, то після ухвалення рішення по суті спору судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється виключно за правилами Розділу VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судовий рішень» ЦПК України, який визначає порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності державного виконавця в ході виконання рішень, у формі звернення до суду зі скаргою, тоді як ОСОБА_1 , пред`явила позов, зі змісту якого не вбачається спору між сторонами про право власності (володіння, користування розпорядження) на майно, на яке накладено арешт, і таке право позивача ніким не оспорюється, у зв`язку з цим не містить позов і матеріально-правових вимог до відповідача, а тому суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що позовна заява на предмет судового контролю за діями/бездіяльністю державного виконавця при виконанні судового рішення в іншій цивільній справі, не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, оскільки передбачають іншу форму звернення та порядок вирішення, що є підставою для відмови у відкритті провадження у даній справі.
       Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали поданої заяви, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі.
       Порушень процесуального права, які могли б призвести до скасування ухвали суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.
       Оскільки, суд першої інстанції постановив ухвалу суду з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
       Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
       Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2020 року — залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.
       Судді: