ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2020 року
м. Харків
Справа № 638/6797/17
Провадження № 22-ц/818/2366/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – Хорошевського О.М.
суддів – Бурлака І.В., Яцини В.Б.
за участю секретаря Пузікової Ю.С.
Учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна"
відповідачі –  ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторигн Україна» на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 24 січня 2020 року, постановлене суддею Аркатовою К.В., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
УСТАНОВИВ:
У травні 2017 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором ML702/168/2007 від 18.06.2007 року в розмірі 50869,06 дол. США.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.06.2007 року між сторонами укладено кредитний договір за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 51740 доларів США строком до 18.06.2032 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених в кредитному договорі. Відповідно до умов кредитного договору позивачем надано грошові кошти відповідачу, проте ОСОБА_1 умови договору не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. А відтак позивач просить стягнути заборгованість за тілом кредиту у розмірі 50869,06 дол. США.
Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 24 січня 2020 рокупозовні вимоги залишено без задоволення. 
В апеляційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить рішення скасувати, як незаконне та необґрунтоване, постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Скарга містить посилання на те, що як вбачається з умов кредитного договору, ОСОБА_1 зобов`язалася сплатити кредит частинами кожного місяця, тобто умовами кредитного договору від 18.06.2007 року встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку.Сторонами визначено строк повернення кредиту-до 18.06.2032 року.19.12.2008 року Відповідачем отримана вимога.Останні платежі боржник сплатив:24.12.2008 року по тілу кредиту в розмірі 190 Дол. США;07.04.2009 року за відсотками в розмірі 300 Дол. США.Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу 26.04.2017 року.Таким чином, останні платежі були здійснені після отримання вимоги Відповідачем.
Враховуючи зазначене, судом невірно визначено початок перебігу строку позовної давності для пред`явлення позову.Окрім цього, згідно ч. 1 ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.Після переривання перебіг позовної давності починається заново.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у зв`язку з пропуском позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Судовим розглядом встановлено, що 18.07.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір ML 702/168/2007 за умовами якого відповідач отримує грошові кошти у розмірі 51740 доларів США, дата остаточного повернення кредиту 18.06.2032 року. Умовами цього договору та частини №2 кредитного договору визначено строк та прядок повернення грошових коштів.
Згідно розрахунку заборгованості, через невиконання умов договору, за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 62739,29 доларів США, з них за тілом кредиту - 50869,06 доларів США. 
Оскільки відповідачем не спростовано розрахунок банку щодо наявної заборгованості, позовні вимоги позивача про стягнення тіла кредиту обґрунтовані.
Разом з тим, 11.12.2008 року позивач звернувся до ОСОБА_1 з вимогою дострокового виконання боргових зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі у тридцяти денний строк з дня отримання вимоги, яка отримана відповідачем 19.12.2008 року.
Оскільки банком було змінено строки виконання зобов`язання, строки позовної давності почали свій перебіг після спливу 30-денного строку з дня вручення вимоги, тобто з 20 січня 2009 року та сплинули 20 січня 2012 року. При цьому слід зазначити, що із вказаним позовом позивач звернувся через 5 років з дня спливу позовної давності, що є безумовною підставою для застосування наслідків спливу позовної давності.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).
Згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України - за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливу строку виконання.
Якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов`язання, позовна давність обчислюється від цієї дати.
Пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання й зобов`язаний пред`явити позов до боржника протягом трьох років від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.
Така правова позиція викладена у Постанові ВСУ від 27.01.2016 року. 
Крім того, рішенням Апеляційного суду Харківської області від 14.05.2013 року (справа №21028/11) 09.04.2009 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу на підставі заяви позивача від 12.03.2009 року вчинив виконавчий напис, яким запропонував звернути стягнення на предмет іпотеки, який визнаний таким, що не підлягає виконанню. Банк скористався своїм правом на захист, звернувшись до нотаріуса з проханням вчинення виконавчого напису у 2009 році.
До суду позивач звернувся 2017 року, тобто поза межами позовної давності.
Відповідально до висновку Постанови Верховного суду від 18.07.2018 року по справі № 210/849/15-ц, вчинення нотаріусом виконавчого напису не перериває перебіг позовної давності, оскільки за правилами частини другої статті 264 ЦК України позовна давність переривається пред`явленням позову. При цьому виконавчий напис за правовою природою та змістом не є тотожний позову, а тому вчинення виконавчого напису не перериває перебігу позовної давності.
При цьому виконання виконавчого напису боржником не свідчить про визнання боргу позичальником, оскільки звернення стягнення на майно за обставинами справи відбувалось в межах виконавчого провадження, що дає підстави для висновку про здійснення примусового виконання виконавчого напису, а не вчинення дій, що свідчать про визнання боргу боржником.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції правомірно застосовано до спірних правовідносин позовну давність та відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1,376, 381, 382-384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторигн Україна» залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 24 січня 2020 рокузалишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, які продовжуються на строк карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної інфекції «COVID-19», може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Головуючий                                                                              О.М. Хорошевський 
Судді:                                                                                   І.В. Бурлака 
В.Б. Яцина
Повний текс постанови складено 25.06.2020 року.