ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/3127/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Качур І.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  22 вересня 2020 року                                                                                    м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Федотова І.В.,
суддів: Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом Державної податкової служби України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа - АТ "Укргазвидобування", про визнання протиправними дій,-  
ВСТАНОВИВ:
Державна податкова служба України (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа - АТ "Укргазвидобування", в якому просила:
- визнати протиправними дії Департаменту ДВС та відповідно постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 18.12.2018 ВП № 57546337 про накладення штрафу, на боржника Державну фіскальну службу України накладено штраф у розмірі 10200,00грн. (вх. ДФС №60135/5 від 29.12.2018) та постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 22.12.2018 ВП №7546337 (вх. ДФС №60098/5 від 29.12.2018) про закінчення виконавчого провадження прийняті за результатом примусового виконання виконавчого листа по справі 826/5155/17 виданого 01.08.2018 у виконавчому провадженні ВП № 57546337; 
- зобов`язати Департамент ДВС скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 18.12.2018 ВП № 57546337 про накладення штрафу, на боржника Державну фіскальну службу України накладено штраф у розмірі 10200,00грн. (вх. ДФС №60135/5 від 29.12.2018) та постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 22.12.2018 ВП №7546337 (вх. ДФС № 60098/5 від 29.12.2018) про закінчення виконавчого провадження прийняті за результатом примусового виконання виконавчого листа по справі 826/5155/17 виданого 01.08.2018 у виконавчому провадженні ВП № 57546337. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2020 року у задоволенні позову було відмовлено. 
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач вказує на протиправність оскаржуваних дій та постанов державного виконавця, оскільки фактично ДФС виконано рішення Окружного адміністративного суду від 26.03.2018 по справі № 826/5155/17, яким зобов`язано ДФС повторно розглянути заяви ПАТ «Укргазвидобування» про надання розстрочення грошових зобов`язань та прийняття рішення, відповідно до п.3.1 Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 574.
Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, постановою відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 18.12.2018 ВП № 57546337 про накладення штрафу, на боржника Державну фіскальну службу України накладено штраф у розмірі 10200,00грн. (вх. ДФС №60135/5 від 29.12.2018) та постановою відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 22.12.2018 ВП №7546337 (вх. ДФС № 60098/5 від 29.12.2018) про закінчення виконавчого провадження прийняті за результатом примусового виконання виконавчого листа по справі 826/5155/17 виданого 01.08.2018 у виконавчому провадженні ВП № 57546337. Стягувачем за виконавчим листом та постановою про відкриття виконавчого провадження є AT "Укргазвидобування".
Вважаючи, що вказані постанови державного виконавця є протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Приймаючи рішення відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з якими погоджується і колегія суддів.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. 
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначається резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.
За приписами ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до п. 5 та 6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).
Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.
За приписами ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. 
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. 
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, державний виконавець під час виконання рішень немайнового характеру надає боржнику строк на добровільне виконання рішення, а у випадку повторного невиконання боржником рішення протягом наданого строку законодавець визначає подальші дії державного виконавця залежно від участі боржника в процесі виконання рішення.
У разі якщо рішення можливо виконати без участі боржника державний виконавець вживає заходів примусового виконання рішення, а якщо рішення неможливо виконати без участі боржника, державний виконавець після надсилання до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, тобто не вживає жодних заходів примусового виконання рішення.
При цьому, під час винесення постанови про повторне невиконання боржником без поважних причин рішення, виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та обов`язково повинен звернутись до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 26.03.2018 по справі № 826/5155/17 за адміністративним позовом ПАТ "Укргазвидобування" до Державної фіскальної служби України, треті особи: Ізюмська ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області, Південна ОДНІ ГУ ДФС у Харківській області, Лозівська ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області, ГУ ДФС у Харківській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії адміністративний позов задоволено частково, а саме:
- визнано протиправною бездіяльність ДФС України, що полягає у неприйнятті рішення про розстрочення грошових зобов`язань чи відмови у наданні розстрочення у строк, передбачений законодавством України за заявами ПАТ "Укргазвидобування", поданими до: Балаклійського відділення Ізюмської ОДШ ГУ ДФС у Харківській області із заявою (супровідний лист №42-011-492 від 19.01.2017р.) про розстрочення грошових зобов`язань за грудень 2016р. з рентної плати за користування надрами для видобування природнього газу у сумі 446680169,46 грн, строк якої ще не настав, на строк 11 місяців з періодами сплати рівними частинами; рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату у сумі 4482404,95 грн., строк якої ще не настав, на строк 11 місяців з періодами сплати рівними частинами; Нововодолазького відділення Південної ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області із заявою (супровідний лист №42-011-498 від 19.01.2017р.) про розстрочення грошових зобов`язань за грудень 2016р. з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу у сумі 296612813,44 грн, строк якої ще не настав, на строк 11 місяців з періодами сплати рівними частинами; рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату у сумі 8424976,94 грн., строк якої ще не настав, на строк 11 місяців з періодами сплати рівними частинами; Первомайського відділення Лозівської ОДШ ГУ ДФС у Харківській області із заявою (супровідний лист №42-011-499 від 19.01.2017р.) про розстрочення грошових зобов`язань за грудень 2016р. з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу у сумі 118949574,36 грн. строк якої ще не настав, на строк 11 місяців з періодами сплати рівними частинами; рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату у сумі 1682763,51 грн. строк якої ще не настав, на строк 11 місяців з періодами сплати рівними частинами.
- визнано протиправною відмову ДФС України у прийнятті рішень про надання розстрочення за заявами ПАТ "Укргазвидобування", поданими до Балаклійського відділення Ізюмської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області із заявою (супровідний лист №42-011-492 від 19.01.2017р.) про розстрочення грошових зобов`язань за грудень 2016р. з рентної плати за користування надрами для видобування природнього газу у сумі 446680169,46 грн, строк якої ще не настав, на строк 11 місяців з періодами сплати рівними частинами; рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату у сумі 4482404,95 грн., строк якої ще не настав, на строк 11 місяців з періодами сплати рівними частинами; Нововодолазького відділення Південної ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області із заявою (супровідний лист №42-011-498 від 19.01.2017р.) про розстрочення грошових зобов`язань за грудень 2016р. з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу у сумі 296612813,44 грн, строк якої ще не настав, на строк 11 місяців з періодами сплати рівними частинами; рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату у сумі 8424976,94 грн., строк якої ще не настав, на строк 11 місяців з періодами сплати рівними частинами; Первомайського відділення Лозівської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області із заявою (супровідний лист №42-011-499 від 19.01.2017р.) про розстрочення грошових зобов`язань за грудень 2016р. з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу у сумі 118949574,36 грн. строк якої ще не настав, на строк 11 місяців з періодами сплати рівними частинами; рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату у сумі 1682763,51 грн. строк якої ще не настав, на строк 11 місяців з періодами сплати рівними частинами.
- зобов`язано ДФС України повторно розглянути заяви позивача про надання розстрочення грошових зобов`язань та прийняти рішення, відповідно до п.3.1 Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платників податків, затверджений Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 574, за наслідками розгляду заяв, поданих до: Балаклійського відділення Ізюмської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області із заявою (супровідний лист №42-011-492 від 19.01.2017р.) про розстрочення грошових зобов`язань за грудень 2016р. з рентної плати за користування надрами для видобування природнього газу у сумі 446680169,46 грн, строк якої ще не настав, на строк 11 місяців з періодами сплати рівними частинами; рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату у сумі 4482404,95 грн., строк якої ще не настав, на строк 11 місяців з періодами сплати рівними частинами; Нововодолазького відділення Південної ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області із заявою (супровідний лист №42-011-498 від 19.01.2017р.) про розстрочення грошових зобов`язань за грудень 2016р. з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу у сумі 296 612 813,44 грн, строк якої ще не настав, на строк 11 місяців з періодами сплати рівними частинами; рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату у сумі 8 424 976,94 грн., строк якої ще не настав, на строк 11 місяців з періодами сплати рівними частинами; Первомайського відділення Лозівської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області із заявою (супровідний лист №42-011-499 від 19.01.2017р.) про розстрочення грошових зобов`язань за грудень 2016р. з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу у сумі 118949574,36грн. строк якої ще не настав, на строк 11 місяців з періодами сплати рівними частинами; рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату у сумі 1682763,51 грн. строк якої ще не настав, на строк 11 місяців з періодами сплати рівними частинами.
Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.03.2018 по справі №826/5155/17 набрало законної сили 05.07.2018.
Окружним адміністративним судом м. Києва у справі № 826/5155/17 видано виконавчий лист 01.08.2018.
Як на підставу фактичного виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.03.2018 р. у справі № 826/5155/17 у відповідній частині позивач посилається на лист ДФС України № 23501/5/99-99-17-04-16 від 12.12.2018 p., відповідно до якого Державна фіскальна служба України повторно розглянула заяву AT "Укргазвидобування" направлену разом із супровідним листом № 42-011-498 від 19.01.2017р. до Нововодолазького відділення Південної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань і листом від р. №38616/7/99-99-17-04-17 повідомила AT "Укргазвидобування" та Головне управління ДФС у Харківській області про прийняття рішення по суті у цій справі.
Разом з тим, відповідно до пп. 20.1.29. п. 20.1. ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право: приймати рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу, а також про списання безнадійного податкового боргу у порядку, передбаченому законодавством;
Порядок розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків врегульований ст. 100 Податкового кодексу України.
П. 100.10 Податкового кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує та веде у відкритому доступі Реєстр заяв про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань чи податкового боргу, який щодня опубліковує на своєму офіційному веб-сайті. До зазначеного реєстру вносяться такі дані за кожною з поданих заяв: назва платника податків та код згідно з ЄДРПОУ (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті); дата подання заяви про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань чи податкового боргу; вид заяви (про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань чи податкового боргу); сума грошового зобов`язання чи податкового боргу, заявленого до розстрочення, відстрочення; вид податку/збору, грошове зобов`язання чи податковий борг за яким заявлений до розстрочення, відстрочення; рішення контролюючого органу за результатами розгляду заяви, номер та дата такого рішення: дата та номер договору про розстрочення, відстрочення грошового зобов`язання чи податкового боргу; строк дії договору про розстрочення, відстрочення грошового зобов`язання чи податкового боргу; вартість майна, переданого у податкову заставу. Заяви про розстрочення, відстрочення грошового зобов`язання чи податкового боргу вносяться до Реєстру заяв про розстрочення, відстрочення грошового зобов`язання чи податкового боргу протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Порядок ведення та форма Реєстру заяв про розстрочення, відстрочення грошового зобов`язання чи податкового боргу затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Порядок розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платників податків затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 р. № 574 (надалі - Порядок № 574).
П. 3.2. Порядку № 574 встановлено, що за результатами розгляду керівник (заступник керівника) органу доходів і зборів протягом 30 календарних днів з дати подання заяви: приймає рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), яке оформляється на бланку відповідного органу доходів і зборів (додаток 2); відмовляє платнику в розстроченні (відстроченні) у письмовій формі за відсутності підстав, наведених у пункті 3.1 цього розділу, та при недотриманні обов`язкових вимог, визначених цим Порядком.
Зі змісту наведених норм вбачається, що за результатами розгляду заяви про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань чи податкового боргу контролюючим органом приймається рішення у письмовій формі.
Наразі, листи ДФС України від 12.12.2019 № 23501/5/99-99-17-04-16 та від 12.12.2019 № 38616/7/99-99-17-04-17 не підтверджують фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, оскільки не є рішенням в розумінні ст. 100 Податкового кодексу України та п. 3.2. Порядку № 574.
Зазначене свідчить, що фактично боржник за виконавчим провадженням виконав рішення суду не у відповідності до його зобов`язальної частини та не у повному обсязі.
Відтак, покладені судом зобов`язання не виконано уповноваженою особою у порядку встановленому судовим рішенням, та в межах повноважень, покладених на відповідача у справі № 826/5155/17. 
А тому, державним виконавцем правомірно постановою від 18.12.2018 ВП №57546337 при повторному невиконанні боржником - ДФС України рішення суду накладено штраф за невиконання рішення суду в подвійному розмірі 10200,00 грн.
Також, оскільки позивачем не було доведено фактичного виконання Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.03.2018 р. у справі № 826/5155/17 в спосіб ним визначений, то постанова відповідача про закінчення виконавчого провадження з підстав п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" є правомірною.
Отже, приймаючи оскаржену постанову про накладення штрафу та закінчення виконавчого провадження відповідач діяв в межах, на підставі та у спосіб, що передбачені нормами Закону України «Про виконавче провадження».
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для задоволення позову. 
Поряд з цим, слід зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. 
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2020 року - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:          

Судді: