ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/5386/19                                                     Головуючий у І інстанції - Лисенко В.І.
                                                                                                  Суддя-доповідач - Мельничук В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  15 вересня 2020 року                                                                                          м. Київ

  Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

                Головуючого-судді:                  Мельничука В.П.        
                                                   суддів:                  Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,   

                        при секретарі:                 Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті про визнання протиправною бездіяльності,-

В С Т А Н О В И Л А:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з безпеки на транспорті від 03.09.2019 № 1577-к «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 » в частині пункту 1 - поновити ОСОБА_1 на посаду державної служби заступника директора Департаменту надання адміністративних послуг - начальника управління надання адміністративних послуг на міжнародні автомобільні перевезення з 27.11.2018;
- визнати протиправною бездіяльність Державної служби України з безпеки на транспорті щодо невиконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 у справі № 320/1943/19 щодо поновлення ОСОБА_1 .
- стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті на    користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді з 20.08.2019 до оголошення рішення суду;
- стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 200 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю наказу Відповідача від 03.09.2019 № 1577-к «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 », яким його поновлено на посаді державної служби заступника директора Департаменту надання адміністративних послуг - начальника управління надання адміністративних послуг на міжнародні автомобільні перевезення. 
Позивач зазначав, що передумовою для прийняття оскаржуваного наказу стало рішення Київського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 у справі № 320/1943/19, проте хибне розуміння вимог вказаного рішення суду Відповідачем, спричинило його протиправне поновлення на посаді, оскільки вказана посада вже відсутня у штатному розписі Державної служби України з безпеки на транспорті. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з безпеки на транспорті від 03.09.2019 № 1577-к «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 » в частині пункту 1 - поновити ОСОБА_1 на посаду державної служби заступника директора Департаменту надання адміністративних послуг - начальника управління надання адміністративних послуг на міжнародні автомобільні перевезення з 27.11.2018.
Визнано протиправною бездіяльність Державної служби України з безпеки на транспорті щодо невиконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 у справі № 320/1943/19 щодо поновлення ОСОБА_1 .
Стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді з 20.08.2019 до оголошення рішення суду у сумі 209 252 (двісті дев`ять тисяч двісті п`ятдесят дві) грн 82 коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з постановленим рішенням, Державна служба України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.
В апеляційній скарзі Відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
Зокрема, Державна служба України з безпеки на транспорті в апеляційній скарзі зазначає, що у разі звільнення із займаної посади працівника, який перебував в трудових відносинах та поновлення працівника за рішенням суду, механізм відновлення порушених прав здійснюється відповідно до резолютивної частини такого рішення на підставі відповідного наказу. При цьому вимоги законодавства щодо оформлення відповідного розпорядчого документа повинні бути дотриманими у межах та спосіб визначеними Законами України та Конституцією України.
Відповідач зазначає, що на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 у справі № 320/1943/19 Державною службою України з безпеки на транспорті було видано наказ від 03.09.2019 № 1577-к «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 ». Таким чином, виконання зазначеного рішення суду щодо поновлення Позивача на посаді Державної служби в Державній службі України з безпеки на транспорті з 27.11.2018 року було виконано в повному обсязі з дотриманням як законодавства про державну службу, так і рішення суду, у зв`язку з чим, на думку Відповідача, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
На адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 , в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року заяву ОСОБА_1 про відмову від частини позовних вимог задоволено. 
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року в частинні визнання протиправним та скасування наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 03.09.2019 № 1577-к «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 » в частині пункту 1 - поновити ОСОБА_1 на посаду державної служби заступника директора Департаменту надання адміністративних послуг - начальника управління надання адміністративних послуг на міжнародні автомобільні перевезення з 27.11.2018 року визнано нечинним.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті в частині визнання протиправним та скасування наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 03.09.2019 № 1577-к «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 » в частині пункту 1 - поновити ОСОБА_1 на посаду державної служби заступника директора Департаменту надання адміністративних послуг - начальника управління надання адміністративних послуг на міжнародні автомобільні перевезення з 27.11.2018 року закрито. 
Окрім того, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року клопотання Державної служби України з безпеки на транспорті про закриття провадження у справі задоволено частково.
Провадження у справі за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті про визнання протиправною бездіяльності в частині визнання протиправною бездіяльності Державної служби України з безпеки на транспорті щодо невиконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 року у справі № 320/1943/19 щодо поновлення ОСОБА_1 закрито.
Відповідно до ч. 1   ст. 308   КАС України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, які з`явились у судове засідання, дослідивши доводи та вимоги апеляційної скарги в частині стягнення з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року про поновлення на посаді з 20.08.2019 року до оголошення рішення суду та перевіривши матеріали справи в цій частині, колегія суддів зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що Наказом Укртрансбезпеки від 26.11.2018 року № 2634-К ОСОБА_1 звільнено з посади державної служби заступника директора департаменту - начальника управління надання адміністративних послуг на міжнародні автомобільні перевезення Департаменту адміністративних послуг.
Національним агентством України з питань державної служби, за результатами позапланової безвиїзної перевірки стосовно дотримання вимог Закону України "Про державну службу" та інших нормативно-правових актів з питань державної служби під час накладення дисциплінарного стягнення на державного службовця ОСОБА_1 , надіслано до Відповідача вимогу від 20.03.2019 № 67 про скасування до 01.04.2019 наказу від 26.11.2018 № 2634-К.
На підставі вимоги Національного агентства України з питань державної служби від 20.03.2019 № 67, Укртрансбезпека наказом від 01.04.2019 № 452-К скасувала наказ від 26.11.2018 № 2634-К (т. 1, а.с. 28).
Судом першої інстанції встановлено, що після скасування наказу про звільнення Позивача з посади державної служби його не було поновлено на посаді та не було виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу, у зв`язку з чим він звернувся до Київського окружного адміністративного суду із відповідним адміністративним позовом. 
Так, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 у справі № 320/1943/19 адміністративний позов задовольнити частково.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді державної служби в Державній службі України з безпеки на транспорті, - з 27 листопада 2018 року.
Зобов`язано Державну службу України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, Шевченківський район, проспект Перемоги, буд. 14, код 39816845) запропонувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) посаду рівнозначну тій, яку він займав до звільнення з посади державної служби згідно наказу від 26.11.2018 № 2634-К, та працевлаштувати його на такій посаді.
Стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, Шевченківський район, проспект Перемоги, буд. 14, код 39816845) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 234 463 (двісті тридцять чотири тисячі чотириста шістдесят три) грн. 47 коп. з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.
Стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, Шевченківський район, проспект Перемоги, буд. 14, код 39816845) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) моральну шкоду у сумі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп. з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Надалі, 03.09.2019 року Державною службою України з безпеки на транспорті видано наказ № 1577-к «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 », яким наказано поновити Позивача на посаді державної служби заступника директора Департаменту надання адміністративних послуг - начальника управління надання адміністративних послуг на міжнародні автомобільні перевезення з 27.11.2018.
Згідно відмітки Позивача про ознайомлення із вказаним наказом від 17.09.2019 року, останній залишив запис: "З наказом не згодний, так як це є не виконання рішення суду."
Вважаючи такі дії Відповідача неналежним виконанням вимог рішення суду, Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Розглядаючи справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги в частині стягнення з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року про поновлення на посаді з 20.08.2019 року до оголошення рішення суду, з урахуванням того, що ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року було закрито провадження у справі за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті про визнання протиправною бездіяльності, в частині визнання протиправним та скасування наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 03.09.2019 № 1577-к «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 » в частині пункту 1 - поновити ОСОБА_1 на посаду державної служби заступника директора Департаменту надання адміністративних послуг - начальника управління надання адміністративних послуг на міжнародні автомобільні перевезення з 27.11.2018 року, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року в цій частинні визнано нечинним, та в частині визнання протиправною бездіяльності Державної служби України з безпеки на транспорті щодо невиконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 року у справі № 320/1943/19 щодо поновлення ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до частини 2   статті 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Частиною 3 статті 14 КАС України передбачено, що невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно якої проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.
Враховуючи лексичне значення (тлумачення) поняття «затримка» як «зволікання»,    відповідно до змісту норм статті 236 КЗпП, затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати не вчинення передбачених рішенням дій, без поважних причин, негайно після проголошення судового рішення.    
Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.
Нормами КЗпП України чітко розмежовано підстави стягнення «середнього заробітку за час вимушеного прогулу», який згідно з норм частини 2 статті 235 КЗпП України стягується одночасно із ухваленням рішення про поновлення незаконно звільненого працівника, та підстави стягнення «середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі», який за нормами статті 236 КЗпП України стягується за період затримки виконання рішення уповноваженого органу про поновлення на роботі.
Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 821/1678/16.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на примусовому виконанні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України, перебувало виконавче провадження № 59956374    з виконання виконавчого листа № 320/1943/19.
Так, у рамках даного виконавчого провадження, з підстав невиконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 у справі № 320/1943/19 було прийнято постанови про накладення штрафу від 01.10.2019 року та від 28.11.2019 року.
28 листопада 2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження    у зв`язку із невиконанням без поважних причин рішення суду та надіслано повідомлення до органів досудового розслідування про вчинення боржником кримінального правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дані обставини свідчать про протиправне невиконання Державною інспекцією України з безпеки на наземному транспорті вимог рішення Київського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 року у справі № 320/1943/19 та про те, що на момент звернення Позивача до суду з даним адміністративним позовом рішення суду, щодо поновлення його на роботі Відповідачем виконано не було.
Таким чином суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що Позивач має право на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, відповідно до    ст. 236 Кодексу законів про працю України, з визначеним Позивачем терміном затримки його виконання, а саме з 20 серпня 2019 року (наступний день після ухвалення рішення у справі № 320/1943/19) по 11 березня 2020 року (день прийняття рішення суду у даній справі), з чим погоджується колегія суддів.
Так, рорядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок № 100).
Згідно з пунктом 1 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати цей Порядок застосовується, у тому числі, у випадку вимушеного прогулу.
Відповідно до п. 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. Коефіцієнт підвищення визначається шляхом ділення тарифної ставки (посадового окладу), встановленого працівнику після підвищення, на тарифну ставку (посадовий оклад), що була встановлена до підвищення.
Розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 був встановлений Київським окружним адміністративним судом у справі № 320/1943/19 (набрало законної сили 30.10.2019 року) та складає - 1339,79 грн.
Відповідно до частини четвертої статті. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, при розрахунку середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі слід виходити із середньоденної заробітної плати у розмірі 1339,79 грн.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, посадовий оклад за посадою заступника директора Департаменту надання адміністративних послуг - начальника управління надання адміністративних послуг на міжнародні автомобільні перевезення на момент звільнення Позивача становив 10900,00 грн відповідно до штатного розпису на 2018 рік Державної служби України з безпеки на транспорті, затвердженого наказом ДСБТ від 19.02.2018 № 162.
Відповідно до роз`яснення Міністерства соціальної політики України (лист від 19.10.2017 № 2599/0/101-17 «Про використання розширених назв посад»), якщо працівник займає посаду, що має подвійну назву, посадовий оклад визначається за першою назвою.
З 24.05.2019 року    введено новий штатний розпис Укртрансбезпеки на 2019 рік, відповідно до якого, посадовий оклад за посадою заступника директора департаменту підвищено і становить 11 700,00 грн.
Для визначення коефіцієнту підвищення після підвищення посадових окладів у 2019 році необхідно посадовий оклад після підвищення розділити на розмір посадового окладу у 2018 році на момент незаконного звільнення, тобто 11 700 : 10 900 = 1,0733 - коефіцієнт підвищення у 2019 році.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів» (із змінами) з 01 січня 2020 року збільшено розмір посадового окладу заступника директора департаменту - начальника відділу, і він становить 12 800,00 грн, що додатково підтверджено листами Укртрансбезпеки від 14.12.2020 року № 1374/04/15-20 та від 06.03.2020 року № 2219/04/15-20.
Коефіцієнт підвищення після підвищення посадових окладів у 2020 році становить 1,1743 (12800,00 грн - посадовий оклад у 2020 році : 10900,00 грн - посадовий оклад у 2018 році).
Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2019 рік» від 08.08.2018 року № 78/0/206-18 кількість робочих днів з 20 серпня 2019 року по 31 грудня 2019 року становить - 93 робочі дні.
Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік» від 29.07.2019 № 1133/0/206-19, кількість робочих днів з січня 2020 року по 11 березня 2020 року становить - 48 робочих дні.
Отже, середній заробіток з 20 серпня 2019 року по 31 грудня 2019 року з врахуванням коефіцієнту підвищення становить 133733,68 грн (1339,79 грн. - середньоденна заробітна плата відповідно до рішення суду у справі № 320/1943/19 * 93 робочих дні-кількість робочих днів з 20 серпня 2019 року по 31 грудня 2019 року * 1,0733 - коефіцієнт підвищення у 2019 році).
Середній заробіток з 01 січня 2020року по 11 березня 2020 року з врахуванням коефіцієнту підвищення становить 75 519,14 грн ( 1339, 79 грн - середньоденна заробітна плата відповідно до рішення суду у справі № 320/1943/19 * 48 робочих дні - кількість робочих днів з 01 січня 2020 року по 11 березня 2020 року * 1,1743 - коефіцієнт підвищення у 2020 році).
Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що загальна сума середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення за період з 20.08.2019 до дня ухвалення рішення суду включно - 11.03.2020 року, підлягає стягненню і становить 209 252, 82 грн (133 733,68 грн + 75 519,14 грн), з чим погоджується колегія суддів.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень    та    у спосіб, що визначені    Конституцією    та    законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод    та    інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Проте, Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов`язків щодо доказування правомірності вчинених ним дій.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги в частині стягнення з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді з 20.08.2019 року до оголошення рішення суду у сумі 209 252 (двісті дев`ять тисяч двісті п`ятдесят дві) грн 82 коп. не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції в цій частині.
При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Зі змісту   ст. 242 КАС України   рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1   ст. 315 КАС України   за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до   ст. 316 КАС України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                        
Розглянувши доводи Державної служби України з безпеки на транспорті викладені в апеляційній скарзі в частині стягнення з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді з 20.08.2019 року до оголошення рішення суду у сумі 209 252 (двісті дев`ять тисяч двісті п`ятдесят дві) грн 82 коп., перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України в цій частині, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи в частині, яка переглядалася колегією суддів, не допущено, тому апеляційна скарга в зазначеній частині підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції в цій частині залишенню без змін. 
Керуючись ст. ст.      241,    242,    243,    308, 310, 315,    316,    321, 322,    325,   328,   329,   331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

    П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення,    а рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року в частині стягнення з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді з 20.08.2019 року до оголошення рішення суду у сумі 209 252 (двісті дев`ять тисяч двісті п`ятдесят дві) грн 82 коп. -   без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя:                                                                     В.П. Мельничук

                     Судді:                                                                      І.О. Лічевецький 

                                                                                                     О.М. Оксененко

Повний текст складено 17.09.2020 року.