ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 червня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/6819/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Кругового О.О.,     
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,      

             розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 р. (суддя Сліпець Н.Є.) в адміністративній справі №160/6819/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

           ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати п. 1 наказу начальника Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області №2236 від 19.06.2019 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника чергової частини Соборного ВП Дніпровського ВН ГУНП майора поліції Коцюба А.С.»; визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області від 01.07.2019 №213 о/с про звільнення зі служби майора поліції ОСОБА_1 за п. 6 ч. 1   ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію»   (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення); поновити на службі на посаді начальника чергової частини Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області; стягнути з Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.07.2019 по дату винесення рішення судом.
В обґрунтування позову позивач вказував на протиправне звільнення його зі служби в поліції, зважаючи на відсутність законних підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 р., ухваленим за результатами розгляду справи в порядку загального позовного провадження, у задоволенні позову відмовлено. 
Рішення суду оскаржено в апеляційному порядку позивачем. Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, задовольнивши позов. Скаржник вказує на відсутність законних підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, оскільки його вина у скоєнні адміністративного правопорушення – дорожньо-транспортної пригоди, не встановлена. Наявні у справі докази підтверджують обставину відсутності ознак алкогольного сп`яніння, тому доводи відповідача про те, що позивач мав характерні ознаки алкогольного сп`яніння безпідставні.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржене рішення суду першої інстанції – без змін, як законне та обґрунтоване. Відповідач наполягає на об`єктивності проведеного службового розслідування. Крім того, суд першої інстанції врахував ту обставину, що позивач відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «ДРАГЕР», погодившись здати сечу та кров на аналізи. Наслідки дорожньо-транспортної пригоди, учасником якої був позивач, і внаслідок якої завдано тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , викликає негативне відношення громадян до діяльності працівників поліції, що призводить до зменшення довіри громадян до Національної поліції.
У судовому засіданні скаржник підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги.
Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами         статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Перегляд рішення суду також здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено, що    позивач з  07 листопада 2015 р. проходив службу в органах Національної поліції на посаді начальника чергової частини Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області. 24 травня 2019 р. до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду за участю позивача. Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 28.05.2019 № 1957 призначено службове розслідування. 19 червня 2019 р. Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області прийнято наказ №2236 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника чергової частини Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майора поліції Коцюби А.С.». Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 01.07.2019 року № 213 о/с майора поліції ОСОБА_3 звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України)   Закону України «Про Національну поліцію».
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність спірних наказів.
          Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено характер спірних правовідносин, які регулюються Законом України «Про Національну поліцію» (Закон № 580-УІІІ),   Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" (Закон № 2337-VIII).
          Статтею 18 Закону     № 580-УІІІ передбачено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень   Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
          Згідно статті 1 Закону № 2337-УІІІ службова дисципліна - дотримання поліцейським   Конституції   і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Відповідно до статті 11 цього ж Закону за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
          Відповідно до     п. 6    статті 77   Закону   № 580-УІІІ поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
          Як свідчать наявні у справі письмові докази, наказом №1957 від 28.05.2019 призначено проведення службового розслідування за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю начальника чергової частини Соборного ВП Дніпровського ВП ГУНП майора поліції Коцюби ОСОБА_4 . ОСОБА_5 .  (а.с.65). За висновком службового розслідування факт дорожньо-транспортної пригоди, а також наявність  в діях начальника чергової частини Соборного ВП Дніпровського ВП ГУНП майора поліції Коцюби ОСОБА_4 .С. дисциплінарних проступків, вважати таким, що знайшов своє об`єктивне підтвердження (а.с.135). 
Дисциплінарним статутом Національної поліції визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12).
Як зазначено вище, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стала обставинна дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за його участі, і внаслідок якої завдано тілесних ушкоджень ОСОБА_2 . Зазначена обставина позивачем не оспорюється.
Проте, згідно доповідної записки старшого інспектора відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Воронова Д.А., адресованої начальникові     управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції капітану поліції Калюжному А.П., проведено перевіркою встановлено, що дорожньо-транспортна пригода 24.05.2019 близько 20 годин 40 хвилин в м. Дніпрі по вул. Святослава Хороброго  з боку вул. Січових Стрільців в напрямку вул. Гоголя, сталася внаслідок порушення пішоходом ОСОБА_2 вимог п. 4.7, п. 4.14-а, п. 4.14-б Правил дорожнього руху, яка перетинала проїзну частину не встановленому для переходу місці та перед виходом на проїзну частину не переконалась, що це буде безпечним, наслідок чого вибігла на смугу руху автомобіля ВАЗ-21093 н/з НОМЕР_1 у безпосередній від нього близькості, чим піддала своє життя та здоров`я небезпеці. В даній дорожній обстановці в діях водія ОСОБА_1 порушень вимог ПДР не вбачається (а.с.112). Згідно Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.05.2019, складеного лікарем КЗ «Дніпропетровській наркологічний диспансер» Вишневським ОСОБА_6 , стану сп`яніння ОСОБА_1 24.05.2019 о 23 год. 15 хв. Не виявлено (а.с.91).
У судовому засіданні представник відповідача пояснив суду, що ОСОБА_1 до кримінальної чи адміністративної відповідальності за фактом дорожньо-транспортної пригоди не притягався.
Верховний Суд у постанові від 17.07.2019 у справі № 206/2555/17 зазначив наступне:
Дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.   Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.
Колегія суду апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення його зі служби у зв`язку із недотриманням вимог пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 3 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців 1, 3 пункту 1розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179, Присяги працівника  поліції, що виразилось у спричиненні ОСОБА_2 тілесних ушкоджень здійснено без врахування обставини відсутності вини ОСОБА_1 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 визнають пішохода, як учасника дорожнього руху, і зобов`язують останнього дотримуватись вимог безпеки для себе та інших учасників руху. 
          Відповідачем до суду першої та апеляційної інстанції не надано належних та допустимих доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху, які призвели до завдання ОСОБА_2 тілесних ушкоджень. 
          За висновком службового розслідування ОСОБА_1 скоїв дисциплінарні проступки, однак в чому полягає порушення ним пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», яка визначає  обов`язок поліцейського  неухильно дотримуватися положень    Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; пунктів 1, 3 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, відповідно до яких поліцейський зобов`язаний  бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України, поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; абзаців 1, 3 пункту 1розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, відповідно до яких поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України, - висновок службового розслідування не містить.
          Та обставина, що позивач відмовився визначити стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера, на думку колегії суддів, не є свідченням скоєння ним дисциплінарного проступку, оскільки позивач в цей же день здав біологічний матеріал для проведення аналізу, за результатами якого позивач в стані алкогольного чи іншого сп`яніння не перебував.
          Та обставина, що позивач намагався надати потерпілій стороні матеріальну допомогу також не є проявом протиправної поведінки, оскільки доказів порушення кримінального провадження чи звернення потерпілої чи її законних представників із заявами чи скаргами матеріали справи не містять.
          Та обставина, що позивач під час проведення службового розслідування відмовився надавати пояснення на "інші питання", пославшись на статтю 63 Конституції України, також не свідчать про низькі морально-ділові якості позивача, оскільки поза увагою відповідача та суду першої інстанції залишилась обставина психологічного стану самого позивача, який, внаслідок порушення пішоходом ОСОБА_2 . Правил дорожнього руху, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої цьому пішоходу були завдані тілесні ушкодження. Крім того, позивач надавав пояснення 07.06.2019, тому стверджувати про його небажання співпрацювати із уповноваженими особами в процесі службового розслідування немає підстав.
          З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про протиправне притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки в ході розгляду справи порушення позивачем службової дисципліни відповідачем доведено не було.
          Згідно за приписами статті 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.   
          Вирішуючи позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів керується наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260, яким затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання. Цим Порядком передбачена виплата грошового забезпечення поліцейським за кожен календарний день.
          Згідно наданої відповідачем довідки середньоденна заробітна плата позивача за два місяці, що передують звільненню, складає 204,68 грн.( т.1 а.с.147). Кількість днів вимушеного прогулу з 02.07.2019 по 16.06.2020 - 350 (день звільнення вважається останнім днем служби). Розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу складає 71638 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача.
          Невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне тлумачення норм матеріального права, що призвели до ухвалення незаконного рішення, є підставою для його скасування, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, та прийняття нового рішення у справі.
          Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-
                                        П О С Т А Н О В И В :

          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 р. в адміністративній справі №160/6819/19 – скасувати та ухвалити нове рішення.
          Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.
          Визнати протиправним та скасувати п. 1 наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 2236 від 19 червня 2019 р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника чергової частини Соборного ВП Дніпровського ВП ГУНП майора поліції Коцюби А.С.».
          Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 213 о/с від 01 липня 2019 р. в частині звільнення начальника чергової частини Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції майора поліції Коцюби Антона Сергійовича зі служби в поліції.
          Поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді начальника чергової частини Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в    Дніпропетровській області з 01 липня 2019 р.
          Стягнути з Головного управління Національної поліції    в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 02 липня 2019 р. по 16 червня 2020 р. у розмірі 71638 (сімдесят одна тисяча шістсот тридцять вісім) грн.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 16 червня 2020 р. і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з урахуванням пункту 3 Розділу УІ Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України № 540-ІХ від 30.03.2020.
                    Повний текст постанови складено 30 червня 2020 р.
  
Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий