ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2020 року        
м. Харків
справа № 636/4184/17
провадження № 22-ц/818/3387/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів – Хорошевського О.М., Яцина В.Б. 
за участю секретаря судового засідання – Супрун Я.С., 
сторони справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
інші учасники справи:
третя особа – ОСОБА_3 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 8 квітня 2020 року, постановлену у складі судді Оболєнської С.А.
УСТАНОВИВ:
У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову та зняття арешту з належного їй житлового будинку, загальною площею 165,9 кв.м., житловою площею 70,0 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , накладений ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 03.03.2018. 
В обґрунтування заяви зазначила, що у провадженні Чугуївського міського суду Харківської області знаходилася цивільна справа № 636/4184/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_4 , про стягнення суми. 03 березня 2018 року ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області частково задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та накладено арешт на житловий будинок, загальною площею 165,9 кв.м, житловою площею 70,0 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить відповідачу ОСОБА_2 .
Дана справа вирішена судом по суті. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 18 квітня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 251 740,00 грн, що еквівалентна 30700 доларів США, та судовий збір. Рішення набрало законної сили.
В подальшому зазначене рішення нею виконане, зазначені в ньому суми стягнуті в повному обсязі, що підтверджується постановами МРВ ДВС від 08.07.2019 та 25.07.2019, чеками та квитанціями. 
Вказаний арешт позбавляє її можливості в вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном.
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 8 квітня 2020 року заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову залишено без задоволення. 
Судове рішення мотивоване тим, що під час вирішення питання про закриття виконавчого провадження у зв`язку з виконанням рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 18 квітня 2019 року державним виконавцем припинений арешт майна боржника та інші заходи примусового виконання рішення. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її заяву про скасування заходів забезпечення позову. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що в оскаржуваній ухвалі, як на підставу для відмови у задоволені заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд посилається на постанову державного виконавця про припинення чинності арешту, накладеного при примусовому виконанні судового рішення, але заявник зверталася до суду щодо скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом 03.03.2018, а не державним виконавцем.
Дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом установлено, що у листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів у розмірі 826137 грн.
Під час підготовчого розгляду справи ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 03.03.2018 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на житловий будинок, загальною площею 165,9 кв.м, житловою площею 70,0 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 59-60).
ОСОБА_2 є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо суб`єкта № 94409952 від 13.08.2017 (т. 1 а.с 26-27).
На підставі ухвали суду від 03 березня 2018 року п`ятого квітня 2018 року державним реєстратором Гетьман П.С. Департаменту реєстрації Харківської міської ради здійснена державна реєстрація прав та їх обтяжень (номер запису про обтяження 25622085) про арешт нерухомого майна, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 . 
Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 18 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_4 , про стягнення суми задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 251 740,00 грн, що еквівалентно 30700 доларів США, та судовий збір урозмірі 2677,40 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено (т. 2 а.с. 103-106). 
Зазначене рішення суду виконане відповідачем ОСОБА_2 в повному обсязі, про що свідчить постанови старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби (надалі МРВ ДВС) по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції (надалі ГТУЮ) у Харківській області від 08.07.2019 про закінчення виконавчого провадження № 59339014 (т. 2 а.с. 120-121). 
Постановою старшого державного виконавця МРВ ДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву ГТУЮ у Харківській області Юношева Д.А. від 25.07.2019 припинена чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення, накладені постановою про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 59339014 від 13.06.2019. Будь-яких інших доказів щодо існування будь-яких засобів обтяження заявником не надано. 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вищезазначеним вимогам закону ухвала суду від 08.04.2020 не відповідає. 
Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною у практиці ЄСПЛ (рішення у справах «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Принцип диспозитивності визначений в ст. 13 ЦПК України та передбачає право суду розглядати справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Всупереч вищенаведеним вимогам процесуального права суд першої інстанції не здійснив належного правосуддя, не з`ясував характер спірних правовідносин, не встановив із достатньою повнотою дійсні обставини справи, не дослідив належним чином зібрані докази, не дав належної правової оцінки доводам заявника щодо підстав скасування заходів забезпечення позову.
Звертаючись до суд першої інстанції з заявою про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_5 просила суд відповідно до вимог ст. 158 ЦПК України скасувати заходи, вжиті судом ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 03.03.2018. Тобто, предметом розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову були вимоги відповідача у справі стосовно заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 03.03.2018. 
Відмовляючи у задоволені заяви відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що постановою старшого державного виконавця МРВ ДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву ГТУЮ у Харківській області від 25.07.2019 припинена чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання судового рішення. Будь-яких інших доказів щодо існування будь-яких засобів обтяження заявником не надано. 
Разом з тим, зазначеною постановою старшого державного виконавця від 25.07.2019 припинена чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення, накладені постановою про арешт майна боржника у ВП № 59339014 від 13 червня 2019 року. 
Згідно пункту першого частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Доказів того, що ухвала суду про забезпечення позову від 03 березня 2018 року перебувала на примусовому виконанні у виконавчій службі матеріали справи не містять та судовим розглядом не встановлено. 
Заява ОСОБА_5 щодо скасування заходів забезпечення позову стосувалась саме скасування заходів, вжитих ухвалою суду від 03.03.2018, а не вжитих державним виконавцем під час примусового виконання рішення (ухвали) суду.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Відповідно до вимог статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно зі статтею 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.
У ст. 158 ЦПК України визначено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
У разі надання відповідачем до суду документа, що підтверджує здійснене ним забезпечення позову відповідно до частини четвертої статті 156 цього Кодексу, відповідне клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, розглядається судом не пізніше наступного дня після надання вказаного документа.
У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.
Оскільки виконавче провадження з виконання рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 18 квітня 2019 року закрите у зв`язку з повним виконанням рішення, підстави, які слугували для забезпечення позову у вигляді арешту на нерухоме майно у розумінні вимог частини восьмої статті 158 ЦПК України відпали, про що обґрунтовано зазначала ОСОБА_2 в своїй заяві про скасування заходів забезпечення позову. 
З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо суб`єкта № 207074107 від 17.04.2020, тобто сформованої після закриття виконавчого провадження, вбачається, що обтяження, накладені на підставі ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 03.03.2018, є чинними (т.2 а.с. 145-146). 
У розумінні положень процесуального законодавства України підстави для продовження дії забезпечення позову, вжиті судом першої інстанції у 2018 році шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача, яке не є предметом спору, відсутні, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалює нове судове рішення про задоволення заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову. 
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала Чугуївського міського суду Харківської області від 08 квітня 2020 року відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_2 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити. 
Ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 8 квітня 2020 року скасувати, ухвалити нову постанову. 
Заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.
Скасувати заходи забезпечення позову по цивільній справі № 636/4184/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог, - ОСОБА_3 про стягнення суми, вжиті ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 03 березня 2018 року, про накладення арешту на житловий будинок, загальною площею 165, 9 кв.м, житловою площею 70 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить відповідачу по справі ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ).
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку тільки у випадках передбачених ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови складено 10 вересня 2020 року.

Головуючий                                                         О.Ю.Тичкова
Судді                                                                        О.М. Хорошевський
                                                                       В.Б. Яцина