ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/21964/19	Головуючий у 1-й інстанції Грицак Р.М. 	
Провадження № 22-ц/817/445/20 	Доповідач - Хома М.В.	
Категорія - 301030100 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючої - Хома М.В. 
суддів -  Костів О. З., Щавурська Н. Б., 
секретар - Сович Н.А. 
з участю представника ОСОБА_1 - адвоката Пономаренка І.А., представників ТОВ "Галицька фінансова компанія" - Бердули А.Р. та адвоката Басика А.М., державного реєстратора Лановецької міської ради Парія М.І. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 січня 2020 року, повний текст якого складено 3 лютого 2020 року, ухвалене суддею Грицаком Р.М. у цивільній справі №607/21964/19 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю “Галицька фінансова компанія”, державного реєстратора Лановецької міської ради Парія Миколи Івановича, з участю третьої особи на стороні позивача — товариства з обмеженою відповідальністю “Бонзер” про скасування запису про державну реєстрацію права власності,
ВСТАНОВИВ:
В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, який обґрунтовано тим, що 18 січня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ “Галицька фінансова компанія” було укладено договір іпотеки належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_1 для забезпечення виконання зобов`язань товариства з обмеженою відповідальністю “Бонзер” за договором №01/18/КЛ про надання фінансового кредиту, укладеного із ТОВ “Галицька фінансова компанія”. 11 вересня 2019 року ОСОБА_1 стало відомо про реєстрацію права власності за ТОВ “Галицька фінансова компанія” на вищевказану квартиру. Вказує, що державна реєстрація права власності на квартиру за ТОВ “ Галицька фінансова компанія” відбулась на час дії заборони на вчинення реєстраційних дій, встановленої на підставі заяв позивачки від 27 серпня 2019 року та 9 вересня 2019 року. Крім цього, реєстраційні дії вчинено з порушенням Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, оскільки для державної реєстрації права власності відповідачем не подано копії письмової вимоги про усунення порушень, надісланої ТОВ “Бонзер” як боржнику. Крім цього, сума боргу є спірною.
Зважаючи на вищенаведене, ОСОБА_1 просила суд скасувати запис про державну реєстрацію права власності товариства з обмеженою відповідальністю “Галицька фінансова компанія” (далі — ТОВ “Галицька фінансова компанія”) на квартиру АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 33131149, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1071526461101.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 січня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що запис про державну реєстрацію права власності ТОВ “Галицька фінансова компанія” на спірну квартиру складений державним реєстратором відповідно до вимог чинного законодавства.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вказує, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки при отриманні заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій, державний реєстратор повинен був зупинити реєстраційні дії. Також у матеріалах справи відсутні докази неналежного виконання кредитного зобов`язання боржником та іпотекодавцем. Державну реєстрацію проведено поза межами округу та місцем реєстрації, місцем знаходження сторін договору та нерухомого майна. Також посилається на доводи, викладені у позові.
У відзиві ТОВ “Галицька фінансова компанія” просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення суду — без змін. Вказує, що державна реєстрація права власності на спірну квартиру за ТОВ “Галицька фінансова компанія” відбулась із дотриманням норм чинного законодавства. Доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ “Бонзер” як боржником не було отримано письмової вимоги про усунення порушень не відповідають дійсності, оскільки дані вимоги були направлені на адресу боржника, в порушення умов кредитного договору про зміну місцезнаходження боржника не було повідомлено ТОВ “Галицька фінансова компанія”.
У відзиві державний реєстратор Лановецької міської ради — Парій М.В. просить в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 січня 2020 року залишити без змін. Вказує, що державна реєстрація переходу права власності на спірну квартиру до ТОВ “Галицька фінансова компанія” була проведена з дотриманням вимог Порядку проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та у відповідності до Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”.
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Пономаренка І.А., який підтримав доводи апеляційної скарги, представників ТОВ “Галицька фінансова компанія” - Бердули ОСОБА_2 Р. та адвоката Басика А.М., які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, державного реєстратора Лановецької міської ради Парія М.І., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що 15 січня 2018 року між ТОВ “Галицька фінансова компанія” та ТОВ “Бонзер” було укладено Договір №01/18/КЛ про надання фінансового кредиту, згідно умов якого останньому надано кредит у розмірі 1700000,00 грн на строк 36 місяців зі сплатою 36% річних.
За умовами договору, щомісячно повинна здійснюватися лише сплата процентів за користування кредитом, обов”язок повернення кредитних коштів щомісячними платежами у договорі не встановлений.
Зокрема, п. п. 2.3, 2.5 Кредитного договору визначено, що проценти за користування Кредитом нараховуються та обчислюються від суми Кредиту, яка фактично знаходилась у користуванні Позичальника за кожен календарний день користування Кредитом з моменту надання Кредиту до моменту повного повернення Кредиту. Сплата процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно не пізніше 30 (31) числа місяця.
Платежі з повернення кредиту здійснюються наступним чином: 15 січня 2019 року ліміт кредитної лінії зменшується до 1 20000,00 грн., 15 січня 2020 року ліміт кредитної лінії зменшується до 700 000,00 грн., 15 січня 2021 року - остаточне погашення кредиту (п.2.4 Кредитного договору).
18 січня 2018 року між ОСОБА_1 , як іпотекодавцем та ТОВ «Галицька фінансова компанія», як іпотекодержателем, укладено Договір іпотеки, згідно з яким ОСОБА_1 передала в іпотеку належну їй квартиру АДРЕСА_1 з метою забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Бонзер» за договором №01/18/КЛ від 15 січня 2018 року. 
20 листопада 2018 року ТзОВ «Галицька фінансова компанія» надіслало ОСОБА_1 , ТзОВ “Бонзер” та його керівнику ОСОБА_3 іпотечне повідомлення про порушення основного зобов”язання (вимогу про усунення порушення) з повідомленням про намір звернення стягнення на предмет іпотеки, із змісту якої вбачається, що у зв”язку із систематичним порушенням умов кредитного договору (щомісячна прострочка сплати відсотків) ТзОВ «Галицька фінансова компанія» просить в 30-денний термін провести повне погашення кредиту та сплати відсотків і штрафів, а саме: 1 700 000 заборгованості по тілу кредиту, 51 000 грн заборгованості за відсотками та 170 000 заборгованості за пенею.
Дане повідомлення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 кожен отримали особисто 28.11.2018 року, ТОВ “Бонзер” таке повідомлення не було вручено.
Пунктом 5.1.3 Кредитного договору передбачені підстави для реалізації кредитодавцем права достроково припинити кредитування і вимагати від Позичальника достроково повернути Кредит, оплатити проценти за користування Кредитом, неустойки (пені), інші витрати, зокрема при утворенні в Позичальника заборгованості, що перевищує 20% від суми наданого Кредиту; порушенні Позичальником та/або третіми особами (його гарантами і поручителями) обов`язків, передбачених в договорі застави, гарантії чи поруки, що є забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором (в т.ч. обов`язку страхування заставленого майна); утворенні в Позичальника простроченої заборгованості понад 30 днів; та інші.
Проте, судом не встановлено наявність станом на 20.11.2018 року будь-якої з перелічених у п.5.1.3 кредитного договору підстав вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту.
Пунктом 5.1.4 кредитного договору передбачено, що у разі несплати Позичальником суми Кредиту та нарахованих процентів в строки, передбачені цим Договором, Кредитодавець має право на звернення стягнення на заставлене майно.
Можливість і порядок звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені статтями 35-37 Закону “Про іпотеку”, а також умовами укладеного між сторонами іпотечного договору.
Зокрема, частиною першою статті 35 цього Закону передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Аналогічні умови погоджені сторонами у п.6.4 договору іпотеки.
Отже, основною передумовою для початку процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку є наявність порушення основного зобов”язання та невиконання боржником вимоги про усунення цього порушення протягом 30 днів з дня отримання такої вимоги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності порушення основного зобов”язання, колегія суддів прийшла до висновку, що повідомлення від 20.11.2018 року про усунення порушень кредитного договору та вимога про дострокове повернення усієї суми кредиту, сплати 170 000 грн пені та 51 000 грн. заборгованості за відсотками, було безпідставним.
З аналізу наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості, наданого ТзОВ «Галицька фінансова компанія» суду першої інстанції (а.с.139), вбачається, що станом на 20.11.2018 року у ТОВ “Бонзер” не було жодної заборгованості по кредитному договору.
Так, строк повернення частини кредитних коштів станом на 20.11.2018 року ще не настав (такий строк визначений сторонами 15.01.2019 року).
Нараховані товариством «Галицька фінансова компанія» відсотки за користування кредитним коштами за період з моменту видачі кредиту та до 20.11.2018 року сплачувалися переважно вчасно і в повному обсязі, хоча декілька разів й мали місце незначні відхилення від графіку — на 2 дні у січні 2018 року, на 8 днів - 2 випадки — у березні та вересні 2018 року та 15 днів у жовтні 2018 року.
Так, за січень нараховано 14 340 грн. процентів, сплачено у повному обсязі 2.02.2018 року, тобто з порушенням визначеного договором строку на 2 дні;
у лютому 2018 року нараховано 31 680 грн, сплачено 27.02.2018 року 43 620 грн. процентів, тобто сплачено вчасно і в повному обсязі, надлишок сплачених процентів 11940 грн. (43 620 грн. - 31 680 грн.);
у березні 2018 року нараховано 54 200 грн процентів. Після зарахування надлишку з лютого 11 940 грн. за березнь слід було оплатити ще 42 260 грн. процентів. Ця сума була погашена 10.04.2018 року внесенням 52 550 грн. на сплату процентів, тобто з порушенням визначеного договором строку на 8 днів (31 березня та 1 квітня 2018 року були вихідними днями, отже відсотки мали бути сплачені не пізніше 2 квітня 2018 року), проте в повному обсязі (враховуючи залишок переплачених процентів у березні); залишок сплачених процентів 10 290 грн. (11 940 грн залишку з березня + 52550 грн. внесених 10 квітня 2018 року = 64 490 грн; 64 490 грн внесених — 54 200 грн нарахованих процентів за березень = 10 290 грн);
у квітні 2018 року нараховано 17 000 грн процентів. Із платежу, внесеного 10.04.2018 року, після вирахування процентів за березень, залишилось 10 290 грн. Для погашення процентів за квітень необхідною ще була сума 6 710 грн. (17 000 грн.- 10 290 грн. = 6 710 грн). 2.05.2018 року здійснено платіж на сплату процентів у сумі 51 095 грн. Оскільки 30 квітня та 1 травня 2018 року були неробочими днями, внесення платежу 2.05.2018 року є вчасною сплатою процентів за квітень і відповідає умовам договору (абзац 2 п.4.2.1 кредитного договору). Отже, після вчасної і в повному обсязі сплати процентів за квітень наявний залишок внесених коштів на сплату процентів у сумі 44 385 грн. (внесені 2.05.2018 року 51 095 грн. - 6 710 грн. процентів за квітень= 44 385 грн);
у травні 2018 року нараховано 37 400 грн., залишок внесених 2.05.2018 року складав 44 385 грн. Отже, проценти за травень внесені повністю і вчасно, надлишок складає 6 985 грн. (44 385 грн. - 37 400 грн.=6 985 грн).
у червні 2018 року нараховано 61 200 грн. процентів, внесено двома платежами 6 та 7 червня 2018 року 52 605 грн.+ надлишок із травня у сумі 6 985 грн=59 590 грн. Отже, для повного погашення процентів за червень станом на останній день червня 2018 року не вистачало суми 1 610 грн. (61 200 грн. нарахованих процентів — 59 590 грн. сплачених процентів). 2.07.2018 року на погашення процентів внесено 32 900 грн. Оскільки 30 червня та 1 липня 2018 року були вихідними днями, то сплата процентів у повному обсязі 2 липня 2018 року є вчасною. Залишок процентів станом на 2.07.2018 року склав 31 290 грн (32 900 грн. - 1 610 грн. = 31 290 грн.);
у липні 2018 року нараховано 44 200 грн. Внесено на сплату процентів 3.07.2018 року 18 100 грн. + 31 290 грн. з платежу 2.07.2018 року =49 390 грн. Отже, проценти за липень сплачені повністю і вчасно. Надлишок, чи переплата процентів складає 5 190 грн. (49 390 грн — 44 200 грн);
у серпні 2018 року нараховано 49 300 грн. Сплачено 1.08.2018 року 52 700 грн. Тобто, проценти за серпень сплачені повністю і вчасно. Надлишок, або переплата процентів складає 8 590 грн. (5190 грн. залишок сплачених процентів із липня +52 700 грн. сплачених 1 серпня =57 890 грн; 57 890 грн - 49 300 грн. нарахованих процентів у серпні =8 590 грн.);
у вересні 2018 року нараховано 59 500 грн. Сплати процентів у вересні не було. Отже, станом на останній день вересня 2018 року заборгованість по процентах склала 50 910 грн. (59 500 грн нарахованих за вересень процентів — 8 590 грн. надлишку сплачених процентів у серпні 2018 року). Ця заборгованість була сплачена у жовтні 2018 року внесенням платежів на сплату процентів 8 жовтня — у сумі 24 730 грн, 9 жовтня у сумі 25 000 грн. та 24 жовтня у сумі 45 000 грн. Тобто, проценти за вересень були сплачені в повному обсязі, але з незначним порушенням строку — на 8 днів (30 вересня 2018 року був вихідним днем);
у жовтні 2018 року нараховано 83 300 грн. процентів. З врахуванням проведених у жовтні платежів на погашення процентів на загальну суму 94 730 грн. після зарахування заборгованих процентів за вересень залишилась сума 43 820 грн. (94 730 — 50 910 грн.=43 820). Станом на останній день жовтня заборгованість по сплаті процентів складала 39 480 грн. (83 300 грн. - 43 820 грн.=39 480 грн). Наступні платежі на погашення процентів внесено 9 листопада 2018 року на суму 23 500 грн, 12 листопада 2018 року на суму 10 000 грн. та 15.11.2018 року на суму 13 000 грн. (разом 46 500 грн., а саме 23 500 грн + 10 000 грн + 13 000 грн). Отже, заборгованість по процентах за жовтень 2018 року повністю погашена 15 листопада 2018 року. Надлишок сплачених процентів складав 7 020 грн. (46 500 грн. сплачених у листопаді 2018 року процентів — 39 480 грн. заборгованих процентів за жовтень 2018 року = 7 020 грн).
При підрахунку вищезазначених сум нарахованих та сплачених процентів колегія суддів використовувала дані з колонок “нараховані проценти” та “сплата процентів”.
Окремо слід зазначити, що надлишок сплачених боржником процентів, що мав місце в окремі періоди (зокрема, у лютому, травні, липні та серпні 2018 року) не зараховувався ТОВ «Галицька фінансова компанія» ні на сплату тіла, ні на сплату пені чи штрафів, оскільки в колонках “нарахування пені”, “нарахування штраф.”, “сплата тіла” до листопада 2018 року, і в подальшому, зазначені відмітки “0”. 
Строк платежів по процентах за листопад 2018 року — до 30 листопада 2018 року.
Отже, станом на 20.11.2018 року - день направлення іпотечного повідомлення про порушення основного зобов”язання (вимоги про усунення порушень) жодної заборгованості у боржника перед кредитором не було.
Також відсутність заборгованості по процентах станом на 20.11.2018 року підтверджується й наявним у матеріалах справи висновком експерта за результатами проведення судово-економічної експретизи від 29.10.2019 року №1329/19-22.
Таким чином, хоча й протягом дії кредитного договору ( з моменту його укладення і до 20.11.2018 року) були 4 випадки сплати відсотків з незначним порушенням передбачених договором строків, проте зазначена в іпотечному повідомленні вказівка про щомісячну прострочку сплати процентів не відповідає дійсності.
Станом на 20.11.2018 року була відсутня заборгованість та відсутні передбачені п.5.1.3 кредитного договору підстави вимагати дострокового повернення усієї суми наданого кредиту.
З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що направлення іпотекодавцю іпотечного повідомлення про наявність порушення, зокрема, щомісячної прострочки сплати процентів, наявності заборгованості за відсотками у розмірі 51 000 грн. та 170 000 грн. пені, та необхідності у 30-денний термін сплатити ці кошти, а також повернути достроково 1 700 000 грн. кредитних коштів, є безпідставним.
Окремо слід зазначити, що пеня протягом строку дії договору не нараховувалась, про що свідчать дані в колонці “нарахування пені” розрахунку заборгованості (а.с.139), а тому пред”явлена 20.11.2018 року вимога сплатити 170 000 грн. пені є безпідставною, наявність такої заборгованості із сплати пені спростовується наявним у справі розрахунком.
Оскільки судом не встановлено наявність порушення основного зобов”язання станом на 20.11.2018 року, вимога іпотекодержателя про усунення порушень була безпідставною, а тому відповідно уся подальша процедура щодо реєстрації у позасудовому порядку права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем не може вважатися правомірною, оскільки вона суперечить нормам ст. 35 Закону “Про іпотеку” та п.6.4 договору іпотеки.
Проте, суд першої інстанції не з”ясував обставин щодо порушення боржником основного зобов”язання, не переконався у наявності заборгованості станом на дату пред”явлення вимоги про усунення порушень кредитного договору, хоча позивач вказувала про те, що сума заборгованості є спірною. Суд прийняв до уваги наявність заборгованості станом на 9.09.2019 року, тобто на момент державної реєстрації за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки.
Однак, для вирішення даного спору з”ясуванню підлягає наявність заборгованості не на 9.09.2019 року, а на 20.11.2018 року, оскільки станом саме на цю дату відповідач ТзОВ “Галицька фінансова компанія” вважав наявним порушення своїх прав та надіслав вимогу про усунення порушень та розпочав передбачену ст. 35 Закону України “Про іпотеку” процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки.
Інших повідомлень про інші порушення кредитного чи іпотечного договору відповідач позивачу чи боржнику за основним зобов”язанням не надсилав.
Наведене відповідно до п.п.1, 2, 3 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити та скасувати державну реєстрацію права власності товариства з обмеженою відповідальністю “Галицька фінансова компанія” на квартиру АДРЕСА_1 , номер запису про реєстрацію права власності 33131149, реєстраційний номер об”єкта нерухомого майна 1071526461101.
Щодо доводів представників ТОВ “Галицька фінансова компанія” про те, що відповідно до ст. 33 Закону України “Про іпотеку”, п.6.4 іпотечного договору та п.5.1.4 кредитного договору у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов”язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов”язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, колегія суддів зазначає, що реалізація такого права пов”язана з дотриманням певної процедури та наявності певних обставин, в тому числі при наявності порушень основного зобов”язання, які не виконані у тридцятиденний строк з моменту отримання вимоги про усунення порушень.
Оскільки направлена позивачці 20.11.2018 року вимога про усунення порушень та дострокового повернення усієї суми кредиту була безпідставною, тому вона не мала обов”язку у 30-денний термін повертати неіснуючу заборгованість по процентах та пені, та відповідно, не було підстав достроково повертати усю суму наданого кредиту у розмірі 1 700 000 грн., а відтак, були відсутні передбачені законом підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.
При наявності порушень умов кредитного чи іпотечного договору після 20.11.2018 року, які не охоплюються вимогою про усунення порушень від 20.11.2018 року та не є предметом з”ясування у даній справі, іпотекодержатель не позбавлений можливості захистити свої права у спосіб, визначений законом чи договором.
Щодо інших доводів апеляційної скарги, зокрема, допущених порушень безпосередньо при державній реєстрації за ТОВ “Галицька фінансова компанія” права власності на іпотечне майно, таких як проведення реєстрації без врахування поданої ОСОБА_1 9.09.2019 року заяви про заборону вчинення реєстраційних дій, порушення державним реєстратором вимог ст. ст.35, 37 ЗУ “Про іпотеку”, так як державна реєстрація права власності на іпотечне майно була проведена без надання державному реєстратору доказів вручення боржнику ТОВ “Бонзер” іпотечного повідомлення про усунення порушень основного зобов”язання, проведення державної реєстрації поза межами юрисдикції державного реєстратора, колегія суддів зазначає наступне.
Відносно проведення державної реєстрації права власності на іпотечне майно без надання державному реєстратору доказів вручення боржнику ТОВ “Бонзер” іпотечного повідомлення про усунення порушень основного зобов”язання, проведення державної реєстрації поза межами юрисдикції державного реєстратора, то ці доводи вірно та обгрунтовано спростовані судом першої інстанції і колегія суддів погоджується із висновками суду в цій частині.
Разом з тим, що стосується правомірності реєстрації за ТзОВ “Галицька фінансова компанія” права власності на іпотечне майно без врахування поданої ОСОБА_1 9.09.2019 року о 10:04 год заяви про заборону вчинення реєстраційних дій, то висновки суду в цій частині зроблені із неправильним застосуванням норм матеріального права.
Суд прийшов до висновку, що подана 9.09.2019 року заява ОСОБА_1 про заборону вчинення реєстраційних дій повинна була розглядатися в порядку черговості зареєстрованих заяв відповідно до ч.ч.8, 9 ст. 18 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”, а саме лише після прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав або відмову у такій реєстрації щодо заяви, зареєстрованої в Державному реєстрі прав раніше, зокрема, заяви ТзОВ “Галицька фінансова компанія” від 30.08.2019 року з приводу державної реєстрації права власності на квартиру.
Проте, у зазначених нормах Закону ідеться про черговість розгляду заяв про державну реєстрацію прав на це саме майно, а не будь-яких інших заяв, в той час як ОСОБА_1 9.09.2019 року подала заяву про заборону вчинення реєстраційних дій, що не є тотожним.
Зокрема, п.8 ст. 18 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” визначено : 
“ У разі якщо під час розгляду заяви про державну реєстрацію прав на нерухоме майно державним реєстратором встановлено наявність зареєстрованих у Державному реєстрі прав інших заяв про державну реєстрацію прав на це саме майно, заяви розглядаються в порядку їх черговості.
Наступна заява розглядається тільки після прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію права або про відмову в такій реєстрації щодо заяви, зареєстрованої у Державному реєстрі прав раніше.
Черговість розгляду заяв щодо одного об”єкта нерухомого майна застосовується як під час розгляду заяв про державну реєстрацію права власності та інших речових прав, так і під час розгляду заяв про державну реєстрацію обтяжень таких прав”.
Таким чином, встановлена п.8 ст. 18 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” черговість розгляду заяв не застосовується у випадку наявності однієї заяви про державну реєстрацію права власності та заяви власника про заборону вчинення реєстраційних дій.
Встановлено, що ОСОБА_1 двічі подавала заяву про заборону вчинення реєстраційних дій.
Так, 27.08.2019 року була подана заява ОСОБА_1 (власника) про заборону вчинення реєстраційних дій щодо належної їй квартири по АДРЕСА_2 .
30.08.2019 року була зареєстрована заява ТзОВ “Галицька фінансова компанія” про державну реєстрацію прав на квартиру по АДРЕСА_2 .
З врахування заяви ОСОБА_1 про заборону вчинення реєстраційних дій державним реєстратором 30.08.2019 року прийнято рішення про зупинення державної реєстрації прав за заявою ТзОВ “Галицька фінансова компанія” від 30.08.2019 року щодо квартири по АДРЕСА_2 .
9.09.2019 року о 10:02 год була зареєстрована заява ОСОБА_1 про відкликання заяви власника про заборону вчинення реєстраційних дій, на підставі якої державним реєстратором Василенко Н.Д. прийнято рішення про залишення заяви без розгляду у зв”язку з її відкликанням.
9.09.2019 року державний реєстратор Парій М.В. відновив державну реєстрацію права власності на квартиру по АДРЕСА_2 та о 12:07 год. цього ж дня прийняв рішення про державну реєстрацію права власності ТзОВ “Галицька фінансова компанія” на зазначену квартиру.
Проте, 9.09.2019 року о 10:04 год., тобто за 2 години до прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію права власності за ТзОВ “Галицька фінансова компанія”, була зареєстрована ще одна заява ОСОБА_1 (власника) про заборону вчинення реєстраційних дій щодо належної їй квартири.
Відповідно до п.п.1-5 ч.1 ст. 18 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” прийняттю рішення про державну реєстрацію прав передує перевірка документів на наявність підстав для зупинення державної реєстрації прав.
Відповідно до ч.1 ст. 25 цього ж Закону, проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об”єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об”єкта нерухомого майна.
Згідно п.17 (абз.2) Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затв. Постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127, у разі, коли під час розгляду заяви державним реєстратором встановлено наявність зареєстрованого рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій або заяви власника об”єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо цього самого майна державний реєстратор невідкладно за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав зупиняє державну реєстрацію прав з обов”язковим посиланням на зареєстроване у базі даних заяв рішення суду чи заяву власника об”єкта нерухомого майна.
Таким чином, після відновлення 9.09.2019 року державної реєстрації за ТзОВ “Галицька фінансова компанія” права власності на квартиру по АДРЕСА_2 державний реєстратор не врахував наявність повторно поданої ОСОБА_1 заяви про заборону вчинення реєстраційних дій та не вирішив питання про зупинення реєстраційних дій.
Висновок суду першої інстанції про те, що державний реєстратор відповідно до ч.ч.8,9 ст. 18 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” повинен був розглядати заяву ОСОБА_1 від 9.09.2019 року у порядку черговості тільки після прийняття рішення щодо заяви ТзОВ “Галицька фінансова компанія” від 30.08.2019 року про державну реєстрацію права власності на квартиру по АДРЕСА_2 , суперечить вищезазначеним нормам чинного законодавства.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — задовольнити.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 січня 2020 року — скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю “Галицька фінансова компанія”, державного реєстратора Лановецької міської ради Парія Миколи Івановича, з участю третьої особи на стороні позивача — товариства з обмеженою відповідальністю “Бонзер” про скасування запису про державну реєстрацію права власності — задовольнити.
Скасувати державну реєстрацію права власності товариства з обмеженою відповідальністю “Галицька фінансова компанія” на квартиру АДРЕСА_1 , номер запису про реєстрацію права власності 33131149, реєстраційний номер об”єкта нерухомого майна 1071526461101.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 7 липня 2020 року.
Головуюча
Судді