ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1110/20 Справа № 204/5156/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Черкез Д. Л. Суддя у 2-й інстанції - Калініч Н. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 вересня 2020 року                                                                м. Дніпро

       11 вересня 2020 року суддя Дніпровського апеляційного суду Калініч Н.І., розглянувши у місті Дніпрі за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою: 
        ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,         громадянку України, пенсіонера, яка мешкає за адресою:  АДРЕСА_1 , -
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - 

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 00 коп. та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп. 
При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 12 липня 2020 року близько 14.00 год. ОСОБА_1 , знаходячись за місцем проживання: АДРЕСА_1 , висловлювала словесні погрози та образи на адресу брата ОСОБА_2 , чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру, за що ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу з порушенням норм матеріального та процесуального права, не надав належної оцінки доказам, підійшов до розгляду справи формально, що призвело до необґрунтованих висновків про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Зазначає, що 12.07.2020 року викликала поліцію через неправомірну поведінку брата, а саме: самоуправне проникнення до квартири шляхом злому дверей та наявність в руках у нього зарядженої вогнепальної зброї.
Заперечує факт погроз в сторону свого брата та зазначає, що свідки надали неправдиві свідчення.
Вказує на порушення судом її права на захист, оскільки суд відмовив їй у відкладенні розгляду справи для надання часу на підготовку та вона не могла з`явитись у судове засідання через те, що її квартиру було затоплено, а також суд відмовив у задоволенні клопотання про допит свідка - сина ОСОБА_3 .
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, просила її задовольнити з підстав викладених у ній, потерпілий ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги. 
Вивчивши матеріали справи, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення. 
Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Висновок суду про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим. 
Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким місцевим судом була надана належна оцінка, зокрема: 
- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 176332 від 06 серпня 2020 року; 
- висновком про результати перевірки інформації, що надійшла до чергової частини від 06 серпня 2020 року, складеним ст. ДОП СП Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Хоменковим В., з якого вбачається, що в ході перевірки матеріалів за заявою  ОСОБА_2 було встановлено, що зі слів заявника впродовж тривалого часу сестра та племінник провокують конфлікти на побутовому ґрунті, намагаючись позбавити його житла, в останній раз конфлікт мав місце 12.07.2020 року за місцем сумісного проживання, в ході якого лунали словесні погрози та образи нецензурною лайкою з боку сестри ОСОБА_2 - ОСОБА_1 ;
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 03 серпня 2020 року, складеним ст. ДОП СП Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Хоменковим В.С., з якого слідує, що 12.07.2020 року о 14-00 год. сестра потерпілого ОСОБА_2 - ОСОБА_1 виганяла його з квартири, при цьому ображали нецензурною лайкою; 
- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 03 серпня 2020 року, в яких він пояснив, що він є власником частини вищезазначеної квартири, власником іншої частини квартири є його сестра ОСОБА_1 , зазначив, що 12.07.2020 року він не зміг потрапити до свого житла, оскільки ключ від дверей не підходив, у зв`язку з чим він їх вибив. ОСОБА_1 не впускала його до своєї квартири та висловлювалась в його сторону нецензурною лайкою, ображала його, висловлювала погрози на його адресу;
- поясненнями ОСОБА_2 наданими в судовому засіданні, який підтвердив обставини, зазначені в протоколі та зазначив, що 12 липня 2020 року ОСОБА_1 висловлювалась в його сторону нецензурною лайкою, ображала його та висловлювала погрози на його адресу, зазначав, що між ними постійно виникають сварки, ОСОБА_1 не впускає його до своєї квартири, у зв`язку з чим він вимушений був викликати поліцію. Частина квартири належить йому, а інша частина належить сестрі ОСОБА_1 ;
- показаннями допитаних під час розгляду справи в суді свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які підтвердили, що ОСОБА_1 висловлювалась нецензурною лайкою на адресу свого брата ОСОБА_2 .
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 суду пояснив, що він є сусідом ОСОБА_1 , проживає у квартирі АДРЕСА_3 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 постійно виникають сварки, а 12 липня 2020 року він був свідком того, як ОСОБА_1 висловлювалась нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , а також ображала останнього. Також зазначив, що сварки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникають систематично, свідком чого він стає оскільки проживає навпроти.
Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що ОСОБА_2 є його знайомим. 12 липня 2020 року він разом з ОСОБА_2 прийшов до місця мешкання ОСОБА_1 з метою зайти до квартири, частина якою належить ОСОБА_2 , однак між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник конфлікт, оскільки ОСОБА_2 не впускали до квартири. Під час конфлікту ОСОБА_1 висловлювалась в сторону ОСОБА_2 нецензурною лайкою, ображала ОСОБА_2 та погрожувала фізичною розправою.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин по справі не вбачається. 
Сукупність вищевказаних доказів засвідчують вчинення домашнього насильства  ОСОБА_1  відносно свого брата, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
Посилання  ОСОБА_1  в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції розглянув справу з порушенням норм матеріального та процесуального права, не надав належної оцінки доказам, підійшов до розгляду справи формально, що призвело до необґрунтованих висновків про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суд першої інстанції, належним чином оцінив зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Доводи  ОСОБА_1  в апеляційній скарзі про те, що погроз в сторону свого брата вона не вчиняла, а свідки надали неправдиві свідчення, апеляційний суд розцінює як спосіб захисту та намагання уникнути адміністративної відповідальності, оскільки вина  ОСОБА_1  підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами у їх сукупності, а свідки надавали пояснення в суді під присягою, а тому будь-які підстави ставити під сумнів їх свідчення у суду апеляційної інстанції відсутні.
Посилання апеляційної скарги  ОСОБА_1 на те, що її брат ОСОБА_2 здійснив самоуправне проникнення до квартири шляхом злому дверей та при цьому мав в руках заряджену вогнепальну зброю, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки як підтверджується матеріалами справи, так і не заперечується ОСОБА_1 , її брат ОСОБА_2 має у власності частину квартири АДРЕСА_1 , до якої прийшов зі свідком, щоб потрапити у своє житлове приміщення. У даній квартирі і відбувались вказані у протоколі про адміністративне правопорушення події, а тому не можна вважати проникнення ОСОБА_2 до квартири, частина якої йому належить, самоуправним.
Крім того, як встановлено перевіркою поліції, ОСОБА_2 є власником зареєстрованої мисливської зброї та має дозвіл на її носіння та зберігання терміном дії до 13.08.2020 року, а тому наявність у нього даної зброї не є протиправними діями(а.с. 32).
Інші доводи апеляційної скарги мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене  ОСОБА_1  адміністративне правопорушення, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини останньої у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження.
Отже, дії ОСОБА_1 , які полягають у недопущенні потерпілого до помешкання, в якому він має 2 кімнати, є систематичними, тоді як 12.07. 2020 року дії ОСОБА_1 поєднані з висловлюваннями нецензурною лайкою, образ на адресу ОСОБА_2 , що беззаперечно свідчить про вчинення нею щодо потерпілого домашнього насилля.
Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини  ОСОБА_1  у вчиненні нею адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.         Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,- 
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.
Постанову судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Н.І. Калініч