ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року	Львів	Справа № 380/5104/20 пров. № А/857/9674/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                      Гуляка В.В.,
                                                                                      Довгополова О.М.,
з участю секретаря судового засідання                    Пильо І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року (прийняте у відкритому судовому засіданні у м. Львові суддею Братичак У.В.) в справі № 380/5104/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименка Романа Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", про визнання протиправною та скасування постанови,

                                                   В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив визнати протиправною і скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Р.В. про відкриття виконавчого провадження від 15.06.2020 у виконавчому провадженні № 62346453.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що зазначена постанова про відкриття виконавчого провадження винесена відповідачем з порушенням приписів статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки виконавче провадження ВП № 62346453 відкрито не за місцем проживання, перебування чи знаходженням майна боржника, тобто з порушенням правил територіальності.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржив приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В., який вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, та за з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що за змістом частини першої статті 19, статтей 24 та 27 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач наділений правом вибору місця виконання рішення. А у виконавчому написі № 12482 від 15.05.2020, який виданий приватним нотаріусом БРНО Київської області Колейчиком В.В., зазначено, що боржник проживає у межах виконавчого округу м. Києва, а тому у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку з пред`явленням не за місцем виконання. Окрім того, фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, а тому адреса, яка зазначена у паспорті боржника, а саме: АДРЕСА_1 , не є підтвердженням того, що ОСОБА_1 проживав на день відкриття виконавчого провадження саме в Львівській області.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не здійснювалося. 
Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, 15.05.2020 приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. вчинив виконавчий напис за № 12482 про звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 43 323,95 грн за кредитним договором № 0620/014897-ZP від 18.05.2013.
15 червня 2020 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. на підставі виконавчого напису № 12482 від 15.05.2020, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. про стягнення з боржника - ОСОБА_1 на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості в сумі 43 323,95 грн, виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62346453.

Вважаючи, що постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені Законом України "Про виконавче провадження" позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що приватний виконавець Клименко Р.В. при відкритті виконавчого провадження не пересвідчився з офіційних джерел про наявність майна боржника у відповідному виконавчому окрузі чи достовірність місця проживання/перебування позивача.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною першою статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон № 1404-VIII) встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України.
Пунктом першим частини другої статті 22 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначено, що у повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.
Згідно із частиною третьою статті 22 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" приватний виконавець має право розпочати здійснення діяльності з дня внесення інформації про нього до Єдиного реєстру приватних виконавців України.
Відповідно до частини першої, пункту четвертого частини другої статті 23 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Згідно із частиною першою статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Частиною другою статті 25 цього Закону передбачено, що приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону № 1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Пунктом 1 розділом ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі також - Інструкція № 512/5) визначено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.
Згідно з пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Згідно з пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону № 1404-VIII.

Проаналізувавши вищенаведені норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. А місце виконання визначається виходячи з місця проживання/перебування боржника або місцезнаходження майна боржника.

Судом встановлено, що виконавчим округом приватного виконавця Клименка Р.В. є місто Київ; відтак, він має право вчиняти дії, пов`язані з відкриттям виконавчого провадження, у територіальних межах міста Києва. Вчинення таких дій можливо у випадку, якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи зареєстроване у місті Києві або ж майно боржника знаходиться у місті Києві.
Проте, як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 15.12.2016 по цей час зареєстрований у с. Пасіки-Зубрицькі Львівської області, що підтверджено копією його паспорта, серії НОМЕР_1 ; а з 19.10.2010 по 02.12.2016 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . 
Приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62346453, відповідач виходив з того, що адресою боржника є зазначена у виконавчому написі нотаріуса адреса проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 . При цьому, жоден з доданих стягувачем документів не вказує на можливе місце проживання позивача саме в місті Києві. 

Згідно із частинами першою та другою статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

За приписами Закону України від 11.12.2003 № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої фізична особа проживає строком понад шість місяців на рік. Місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої фізична особа проживає строком менше шести місяців на рік. Реєстрацією місця проживання або місця перебування фізичної особи є внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестись офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. При цьому, підтвердженням реєстрації місця проживання або місця перебування фізичної особи є довідка, яка видається органом реєстрації. Також, відомості про місце проживання та місце перебування особи можуть вноситись до наступних документів: паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні.

Як видно з матеріалів справи, згідно анкетних даних, які були зазначені при укладенні договору № 0620/014897-ZP від 18.05.2013, на підставі якого вчинений виконавчий напис № 12482 про звернення стягнення з ОСОБА_1 , видно, що адреса реєстрації та фактичного проживання позивача є АДРЕСА_2 . 
У виконавчому написі вказана адреса зазначена як адреса його реєстрації; адреса проживання ОСОБА_1 зазначена вже як: АДРЕСА_3 .
При цьому, будь-яких доказів, які б підтверджували місце проживання позивача станом на час подання заяви про примусове виконання виконавчого напису за адресою в місті Києві до суду не надано.

Колегія суддів зазначає, що у разі пред`явлення виконавчого документа не за місцем реєстрації, вказаної у виконавчому документі, стягувачем до заяви мали бути приєднані підтверджуючі документи, що дають змогу достовірно встановити, що боржник проживає, перебуває за адресою, зазначеною стягувачем у заяві.

Згідно з частиною п`ятою статті 24 Закону № 1404-УІІІ у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.
Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.
Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Вказане, на думку колегії суддів, є підставою для висновку, що на час відкриття виконавчого провадження № 62346453 приватний виконавець Клименко Р.В. не володів достовірною інформацією про фактичне проживання боржника за вказаною адресою у м. Києві.
Жодних доказів проживання позивача, як у період укладення кредитного договору, видачі виконавчого напису нотаріусом, відкриття виконавчого провадження відповідачем, так і на час розгляду справи за адресою АДРЕСА_3 у матеріалах справи немає.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов необхідно задовольнити, оскільки приватний виконавець Клименко Р.В. порушив правила територіальної діяльності приватних виконавців, так як володіючи інформацією про місце реєстрації позивача (боржника), що не належить до його виконавчого округу, прийняв виконавчий документ з іншого виконавчого округу, що суперечить приписам Закону № 1404-VІІІ та Інструкції № 512/5.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 30.04.2020 у справі № 580/3311/19.

Також колегія суддів не бере до уваги покликання відповідача на позицію Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладену у постанові від 25 січня 2019 року у справі № 511/1342/17, оскільки вона стосується інших за змістом правовідносин, а саме вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                  П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименка Романа Васильовича залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року в адміністративній справі № 380/5104/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	О. М. Довгополов  	
Постанова складена у повному обсязі 21 вересня 2020 року.