ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року місто Херсон

єдиний унікальний номер справи 664/471/20
номер провадження:22-ц/819/1193/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя (суддя-доповідач) Л.В.Базіль, 
суддів: В.О.Бездрабко, 
Л.А.Приходько
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 18 червня 2020 року у складі судді Яценка О.М. у цивільній справі №644/471/20 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
       Позов обґрунтований тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 09.03.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 6200.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
       Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http:// privatbank. ua/ terms/ pages/70/, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
У зв`язку з невиконанням відповідачкою своїх зобов`язань за договором, станом на 31.12.2019 рік утворилась заборгованість в сумі 33192.05 грн, яка складається з: 5529.66 – заборгованості за кредитом, 25605.63 грн – заборгованість по процентам за користування кредитом, 500.00 грн – штраф (фіксована частина) та 1556.76 грн – штраф (процентна складова).
Посилаючись на викладені обставини позивач просив суд стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 33192.05 грн за кредитним договором № б/н від 09.03.2011 року та судові витрати у розмірі 2102.00 грн.
Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 18 червня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 09.03.2011 року, яка утворилася станом на 31.12.2019 року в сумі 5529.66 грн та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 350.19 грн, а всього – 5879,85 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.
Не погоджуючись із цим рішенням, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій  просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити, в іншій частині рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що рішення суду в оскаржуваній частині прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права.
Звертає увагу на те, що крім анкети-заяви, відповідачем підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду, в якій сторони погодили базову відсоткову ставку за користування кредитом-3% в місяць(36% річних), розмір та строк внесення щомісячних платежів, розмір та порядок нарахування неустойки (штрафів) при порушенні зобов`язань, а тому суд безпідставно відмовив у задоволенні цих вимог. 
Відповідачка процесуальним правом, передбаченим положеннями ст.360 ЦПК України на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.
Оскільки рішення суду не оскаржується в частині вирішення спору про стягнення заборгованості за тілом кредиту, то предметом апеляційного перегляду відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України є рішення суду в частині відмовлених позовних вимог (стягнення процентів за користування кредитом та штрафів).
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Ухвалюючи рішення про відмову у стягненні заборгованості по процентам за користування кредитними коштами та штрафами, суд першої інстанції виходив із відсутності обумовленої сторонами у письмовому вигляді ціни договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Проте, такого висновку суд дійшов без повного з`ясування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Із матеріалів справи вбачається, що 09.03.2011 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.8).
ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належно не виконувала, внаслідок чого за розрахунком банку, станом на 31.12.2019 рік утворилась заборгованість у розмірі 33192.05 грн, яка складається з: 5529.66 грн – заборгованість за кредитом (тіло), 25605.63 грн – заборгованість по процентам за користування кредитом, 500,00 грн штраф (фіксована частина), 1556.76 грн штраф (процентна складова).
З матеріалів справи також вбачається, що 25.03.2011 року ОСОБА_1 була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»(а. с. 9).
Згідно з цією довідкою базова ставка за користування кредитом становить 3,0% у місяць (36% річних), а також передбачено штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань більш, ніж на 30 днів у розмірі 500.00 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному договору з врахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісії.
Отже, відповідач ОСОБА_1 , підписавши зазначену довідку,  тим самим погодилася з такими умовами кредитування, а тому висновок суду першої інстанції про  відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами та штрафів  у зв`язку з необґрунтованістю є помилковим.
З виписки по картковому рахунку та довідки АТ КБ ПриватБанк, долучених до апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 09.03.2011 року отримала за укладеним кредитним договором б/н кредитну картку № НОМЕР_1 з терміном дії 12/14 і користувалася кредитними коштами шляхом їх зняття, а також поповнювала картку (а.с.82-84).
Із заяви ОСОБА_1 від 18.06.2020 року поданої до суду першої інстанції через канцелярію суду, вбачається, що остання просила розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги визнала лише в частині стягнення тіла кредиту та судового збору в процентному відношенні. Вимог щодо застосування строків позовної давності відповідачкою не заявлялось. (а.с.66).
Разом з тим із розрахунку заборгованості проведеного позивачем, вбачається, що до розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, включено нараховані відсотки за завищеною процентною ставкою (72%), яку не було встановлено ні в анкеті-заяві, ні в довідці про умови кредитування від 25.03.2011 року, які були підписані ОСОБА_1 , крім того проценти нараховувалися позивачем по 30.06.2019 року, станом на вказану дату нараховані і штрафи.
Таким чином, перевіривши правильність і обґрунтованість розрахунку заборгованості наданого позивачем суд апеляційної інстанції вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення 25605.63 гривні заборгованості по процентам за користування кредитом нараховані за період з 03.04.2011 року по 30.06.2019 рік підлягають частковому задоволенню в сумі 4372,86 гривень за період з 03.04.2011 року по 01.01.2015 року виходячи з базової відсоткової ставки 36% річних.
Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду, у постанові від 12 лютого 2020 року у справі 382/327/18-ц (провадження №61-21994св19).
Неустойка (штрафи) та проценти починаючи з 01.01.2015 року нараховані позивачем станом на 30.06.2019 року, тоді як строк кредитування закінчився в січні 2015 року, в матеріалах справи відсутні докази погодження між сторонами умов нарахування вказаних виплат після закінчення строку кредитування.
Таким чином, вимоги банку про стягнення штрафів (фіксована частина та процентна складова) і заборгованості по процентам за умовами кредитного договору після січня 2015 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на умовах кредитного договору та вимогах чинного законодавства.
Такі правові висновки, узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 28 березня 2018 року у справі  № 14-10цс18.
За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки та процентів нарахованих після 01.01.2015 року за умовами договору поза межами строку кредитування слід відмовити з зазначених вище підстав.
У зв`язку з тим, що суд неповно дослідив обставини справи відмовляючи в задоволенні позову про стягнення процентів та неустойки за умовами кредитного договору, то у відповідності до вимог ст.376 ЦПК України є підстави для скасування рішення суду в оскаржуваній частині з ухваленням нового рішення про часткове задоволення цих вимог.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Матеріалами справи підтверджено, що позивачем при подачі позову сплачено 2102,00 грн, при подачі апеляційної скарги - 3153,00 (а.с.1,85).
Зважаючи на часткове задоволення позову судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 627,02 грн за подання позовної заяви та 940,53 грн сплачених при поданні апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст.367,374,376 ЦПК України 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 18 червня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом та штрафів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення цих вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за процентами в сумі 4372,86 гривень, нарахованих станом на 01.01.2015 року.
В решті позовних вимог відмовити.
Це ж рішення суду в частині стягнення судових витрат та визначення загальної суми заборгованості змінити, збільшивши стягувану суму судового збору з 350,19 грн до 627,02 грн, загальну суму стягнення з 5879,85 грн до 10529,54 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судові витрати понесені при подачі апеляційної скарги в сумі 940,53 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий Л.В.Базіль

Судді: В.О.Бездрабко

Л.А.Приходько