УХВАЛА
Іменем України
 
05 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 2-2000/11
провадження № 61-11004ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 травня 2020 року            та постанову Запорізького апеляційного суду від 07 липня 2020 року в справі за скаргою  ОСОБА_1 на дії начальника державної виконавчої служби, бездіяльність головного державного виконавця, заінтересовані особи: начальник Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дудка Максим Олегович, головний державний виконавець Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Єрастова Анастасія Владиславівна, Мамай Валентина Іванівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області зі скаргою на дії начальника державної виконавчої служби, бездіяльність головного державного виконавця, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на виконанні у головного державного виконавця Єрастової А. В. Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі - МВДВС) перебуває зведене виконавче провадження № 48297861 з примусового виконання виконавчих листів, виданих Бердянським міськрайонним судом, про стягнення             з нього грошових коштів на користь юридичних та фізичних осіб.
 
16 квітня 2020 року з листа ДП «СЕТАМ» він довідався про те, що 06 травня 2020 року відбудуться електронні торги з реалізації арештованого майна, яке є предметом іпотеки і належить йому на праві власності, а саме: житлового будинку                               з господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 146,5 кв. м, та земельної ділянки площею 0,0598 га, яка знаходиться за вказаною адресою, кадастровий номер 2310400000:05:011:0083.
 
При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження він дізнався про те,        що начальник МВДВС Дудка М. О. за своїм підписом подав заявку на реалізацію арештованого майна від 13 лютого 2020 року.
 
Вважає дії начальника МВДВС Дудки М.О. щодо затвердження і підписання даної заяви незаконними, а бездіяльність головного державного виконавця             Єрастової А. В. щодо невиконання вимог пункту 28 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка полягає у не зверненні до органів опіки                   та піклування і не отримання попереднього дозволу органів опіки та піклування на реалізацію житлового будинку, та з тих підстав, що на торги виставлена одна і та ж сама земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яку вже було продано на електронних торгах у 2019 році з іншим кадастровим номером, і яку придбав його син ОСОБА_2 .
 
Житловий будинок не можна виставляти на торги, оскільки він розташований             на земельній ділянці, яка йому не належить, власником якої є ОСОБА_2 , який      не є боржником за виконавчим провадженням.
 
Крім того, в житловому будинку зареєстровано місце проживання сімох неповнолітніх та однієї малолітньої дитини, але державний виконавець всупереч вимогам пункту 28 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень не отримала дозволу в органу опіки та піклування на продаж будинку.
 
Також, стан житлового будинку не відповідає інформації про нього, мансарда будинку знищена пожежею у 2015 році, і житлова площа будинку зменшилася.
 
Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд визнати незаконними дії начальника МВДВС Дудки М. О. щодо підписання заявки на реалізацію арештованого майна - житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 146,5 кв. м, розташованого на земельній ділянці площею 0,0598 га, кадастровий номер 2310400000:05:011:0083 за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати незаконною бездіяльність головного державного виконавця МВДВС Єрастової А. В., яка полягає у не зверненні до органів опіки              та піклування та не отримання попереднього дозволу на реалізацію вищезазначеного житлового будинку.
 
Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 травня               2020 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
 
Вказане судове рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 
 
Постановою Запорізького апеляційного суду від 07 липня 2020 року ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 травня 2020 року залишено без змін.
 
24 липня 2020 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку                        до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 травня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 07 липня 2020 року у вищевказаній справі. 
 
В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення скарги.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними       та необґрунтованими, постановлені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.  
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на таке.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо                її застосування чи тлумачення.
Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
 
Згідно з частиною третьою статті 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії        чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
 
З матеріалів касаційного провадження та оскаржуваних судових рішень убачається, що на виконанні у головного державного виконавця МВДВС Єрастової А. В. перебуває зведене виконавче провадження № 48297861 з примусового виконання виконавчих листів, виданих Бердянським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на користь юридичних та фізичних осіб.
 
На час розгляду справи триває процедура електронних торгів арештованого майна, яке належить боржнику на праві власності, і в ході проведення цих торгів боржник вказує на невідповідність майна тій інформації, яка про нього виставлена,                      та на відсутність згоди органу опіки та піклування на продаж жилого будинку.
 
Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши, що на час розгляду справи електронні торги не відбулися, а ОСОБА_1 не довів       в чому саме полягає порушення його права виставленням на торги земельної ділянки, яка йому не належить, та реєстрацію в будинку неповнолітніх дітей, інтереси яких він не представляє, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги.
Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків судів, правильне застосовування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.
Враховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки оскаржувані ухвала Бердянського міськрайонного суду Запорізької області                    від 19 травня 2020 року та постанова Запорізького апеляційного суду від 07 липня 2020 року є законними та обґрунтованими, постановлені з додержанням норм права, підстави для їх скасування відсутні.
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 травня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду                   від 07 липня 2020 року в справі за скаргою ОСОБА_1        на дії начальника державної виконавчої служби, бездіяльність головного державного виконавця, заінтересовані особи: начальник Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дудка Максим Олегович, головний державний виконавець Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Єрастова Анастасія Владиславівна, Мамай Валентина Іванівна, Товариство                     з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал», Товариство         з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна».
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити  ОСОБА_1 . 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                             С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                                                      В. М. Коротун
 
                                                                                                                      М. Є. Червинська