УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 687/1220/18
Провадження № 22-ц/4820/1015/20
Категорія: 48

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 серпня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Корніюк А.П. (суддя – доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.
секретар судового засідання Садік Н.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №687/1220/18 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 16 березня 2020 року (суддя Горобець Н.О., повне судове рішення складено 18 березня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд
в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_3 зазначала, що з 02 серпня 2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, однак з 21.11.2017 року сторони проживають окремо. В період шлюбу за спільні кошти подружжя сторонами було придбано та зареєстровано за ОСОБА_1 автомобілі «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 вартістю 98357 грн. 00 коп. та «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_2 вартістю 214798 грн. і в листопаді 2017 року відповідач без згоди позивача відчужив автомобіль «Skoda Octavia» своїй матері ОСОБА_2 .
Уточнивши під час розгляду справи позовні вимоги позивачка просила виділити ОСОБА_1 в натурі легковий автомобіль марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 та стягнути з останнього на її користь грошову компенсацію за 1/2 частину автомобіля марки «Volkswagen Passat» в сумі 49178 грн. 50 коп. та грошову компенсацію за 1/2 частину автомобіля марки «Skoda Octavia» в сумі 107399 грн. 
Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 16 березня 2020 року позов задоволено частково. Виділено ОСОБА_1 в натурі легковий автомобіль марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_3 , рік випуску 1998, вартістю 98357 грн. та визнано за ним право власності на це майно. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за 1/2 частину автомобіля марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 в сумі 49178 грн. 50 коп., грошову компенсацію за 1/2 частину автомобіля марки «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_2 в сумі 86282 грн. 51 коп. та 15230 грн. 36 коп. судових витрат. Повернуто ОСОБА_3 зайво сплачений судовий збір в сумі 2116 грн. 22 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку та вважає, що воно постановлене судом за недоведеністю обставин, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням норм матеріального і процесуального права, зокрема положень ст. 8, ч. 3 ст. 189 ЦПК України, ст. 71 СК України та постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 17.10.2014 року «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення». Апелянт вказує, що позивач всупереч ст. 81 ЦПК України не надала суду належних доказів придбання сторонами автомобіля марки «Skoda Octavia» за їх спільні кошти, натомість суд залишивши поза увагою пояснення та докази надані відповідачем ОСОБА_2 на підтвердження придбання нею спірного автомобіля за особисті кошти, прийшов до помилкового висновку про те, що цей автомобіль є спільним майном подружжя та стягнув із апелянта Ѕ його вартості. Також, на думку апелянта, суд в порушення вимог процесуального законодавства прийняв до провадження заяву позивачки від 12 лютого 2020 року про зменшення позовних вимог, яка не відповідала вимогам ст.ст. 174-176 ЦПК України та суперечила позовним вимогам, викладеним у позовній заяві від 17.02.2018 року, що в подальшому унеможливило подання відповідачем обґрунтованого відзиву чи позову іншого характеру, в тому числі і зустрічного. Разом з тим, на думку апелянта, є незрозумілим, чи змінились із подачею заяви від 12.02.2020 року первісні позовні вимоги ОСОБА_3 щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля «Skoda Octavia» та його витребування у ОСОБА_2 , чи такі залишились невирішеними судом. Крім того, визнавши за відповідачем право власності на автомобіль марки «Volkswagen Passat», суд першої інстанції порушив принцип поділу майна подружжя, визначений СК України та вийшов за межі позовних вимог, викладених в позовній заяві від 17.10.2018 року. З огляду на те, що автомобіль «Volkswagen Passat», з 2011 року перебував у користуванні позивачки та її батьків, апелянт вважає, що його слід було виділити у власність позивачки. 
Зважаючи на викладене та те, що судом були порушені строки розгляду справи, ОСОБА_1 просить суд скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким позов ОСОБА_3 залишити без розгляду.
У апеляційній скарзі ОСОБА_2  вважає оскаржуване рішення Чемеровецького районного суду від 16 березня 2020 року незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати у зв`язку із недоведеністю обставин, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням норм матеріального та процесуального права. ОСОБА_2 вказує, що судом першої інстанції було здійснено затягування розгляду справи та не вживалися заходи реагування на зловживання процесуальними правами стороною позивачки. Апелянтка зазначає, що оскільки представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 раніше надавав консультації відповідачці щодо поділу майна подружжя Богатирів, тому його участь у цій справі в якості представника позивачки є недопустимою. Апелянтка вважає, що суд незаконно постановив рішення без присутності позивачки та її представника, які не брали участь в дебатах, чим проявив однобічність судового процесу на користь позивачки. Крім того, апелянтка вказує, що суд не надав належної процесуальної оцінки її правовому статусу у даній справі, а визнавши її відповідачкою за позовом ОСОБА_5 не звернув уваги на ту обставину, що вона на підставі договору купівлі-продажу є законним власником автомобіля «Skoda Octavia», який придбала за власні кошти. Апелянтка вказує, що подана позивачкою уточнена позовна заява від 12 лютого 2020 року не відповідає вимогам законодавства та суперечить вимогам, викладених у позовній заяві від 17 жовтня 2018 року. Крім того на думку апелянтки, ОСОБА_3 не довела у визначеному законом порядку, що автомобіль «Skoda Octavia» був придбаний за кошти сім`ї. 
Учасники справи та їх представники до суду не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. ОСОБА_3 направила до суду клопотання щодо розгляду справи у її відсутності в зв`язку з сімейними обставинами, інші учасники справи про причини неявки суд не повідомили.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Тому суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, що не з`явилися. І відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи дійшла до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.
Суд першої інстанції вірно виходив з того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.08.2009 року, який рішенням Чемеровецького районного суду від 20 грудня 2018 року розірвано і цим же рішенням встановлено факт припинення сімейних стосунків між сторонами з листопада 2017 року (т. 1 а.с. 38, т. 2 а.с. 74-75).
       Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с.37).
       В період шлюбу ОСОБА_3  та ОСОБА_1  05.10.2011 року придбали автомобіль «Volkswagen Passat» 1998 року випуску, д.н.з.  НОМЕР_1  та 20.05.2017 року придбали автомобіль марки «Skoda Octavia А5» д.н.з.  НОМЕР_2 , право власності на які було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_1  (т. 1 а.с. 28, 95). 
       Судом першої інстанції правильно встановлено, що автомобіль марки «Skoda Octavia А5, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 на час розгляду справи зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6843/2017/698026 від 08.11.2017 року, що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (т. 1 а.с.95). 
       Як вбачається із висновку експерта від 17.05.2019 року № 12.2-0087:19К ринкова вартість станом на 17.05.2019 року (на момент проведення оцінки) автомобіля марки «Volkswagen Passat», 1998 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_3 , складає 98357 грн. (т.1 а.с. НОМЕР_4 ).
       Відповідно до висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 02 січня 2020 року № 2824/19-26 ринкова вартість, на момент проведення оцінки, автомобіля марки «Skoda Octavia А5», 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 172565 грн. 02 коп. (т. 2 а.с. 25 – 41).
       Задовольняючи позов, суд першої інстанції вірно виходив із того, що спірне майно, а саме автомобілі «Volkswagen Passat» д.н.з.  НОМЕР_1  та «Skoda Octavia А5», д.н.з.  НОМЕР_2  є спільним майном подружжя, адже спірний автомобіль «Skoda Octavia А5» було відчужено ОСОБА_1 своїй матері ОСОБА_2 без згоди та відома ОСОБА_3 і в період роздільного проживання сторін; і враховуючи право рівності часток подружжя в спільному майні, що передбачено нормами СК України та ЦК України, провів розподіл спільного майна подружжя, виділивши відповідачу у власність в натурі легковий автомобіль марки «Volkswagen Passat», визнавши за ним право власності на це майно та стягнув з останнього на користь  ОСОБА_3 грошову компенсацію за 1/2 частину автомобіля марки «Volkswagen Passat» в сумі 49178 грн. 50 коп. (98357 грн. : 2) і грошову компенсацію за 1/2 частину автомобіля марки «Skoda Octavia» в сумі 86282 грн. 51 коп. (172565 грн. 02 коп. : 2).
Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального і процесуального права та надав відповідну правову оцінку всім фактичним обставинам справи і доказам. 
Так, відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
Рівність прав і обов`язків у шлюбі та сім`ї включає в себе також їх рівність у майнових відносинах, що регулюються положеннями СК України та ЦК України.
       Зі змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.
       Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
       Відповідно до пунктів 1, 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю чоловіка, дружини є майно, набуте нею, ним до шлюбу; набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
       В силу положень статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Згідно зі статтею 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.
Статтею 69 СК України передбачено право подружжя на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
       Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях
Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.
Посилання в апеляційних скаргах на те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме проведено підготовче засідання в порушення вимог ч. 3 ст. 189 ЦПК України є таким, що заслуговує на увагу, однак, слід зазначити, що в рамках підготовчого судового засідання судом було вирішено клопотання учасників справи та їх представників і призначено дві судово – автотоварознавчі експертизи та провадження у справі на час їх проведення ухвалами Чемеровецького районного суду від 20.02.2019 року, від 12.06.2019 року та від 14.11.2019 року було зупинено. І відповідно відновлено провадження з підстав ст. 254 ЦПК України ухвалами Чемеровецького районного суду від 30.05.2019 року, 17.10.2019 року та від 13.01.2020 року (т. 1 а.с. 181, 216, 227, 247, т. 2 а.с.13). 
Також, ухвалою Чемеровецького районного суду від 20.12.2018 року було зупинено провадження у цій справі до вирішення питання про відвід судді і ухвалою Чемеровецького районного суду від 27.12.2018 року поновлено провадження у справі (т. 1 а.с. 123, 138).
Також, ухвалами Чемеровецького районного суду від 15.01.2019 року відкладено судове засідання з підстав неявки відповідачів (т. 1 а.с. 152); від 05.02.2019 року з підстав задоволення клопотань учасників справи та їх представників (т. 1 а.с. 157 – 161); від 28.01.2020 року та від 05.11.2019 року задоволено клопотання учасників справи та їх представників щодо відкладення справи на іншу дату з підстав зайнятості представників у іншому процесі (т. 2 а.с. 2-4, 6, 50, 54); від 12.02.2020 року відкладено справу з підстав подання позивачем заяви щодо зменшення позовних вимог (т. 2 а.с. 58 – 59). 
Слід зазначити, що відрядження судді Чемеровецького районного суду ОСОБА_7 до Чернівецького регіонального відділення Національної школи суддів України для участі у навчанні не було підставою для відкладення справи у попередньому судовому засіданні з 22 по 26 жовтня 2018 року, адже лише ухвалою Чемеровецького районного суду від 29.10.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі № 687/1220/18 (т.1 а.с. 79 - 80).
Аргументи апеляційної скарги про те, що судом в порушення вимог процесуального законодавства прийнято до розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог без зазначення ціни позову та інших, передбачених законом реквізитів, що є підставою для залишення такого позову без розгляду є помилковими. Адже невідповідність позовної заяви вимогам ч. 3 ст. 175 ЦПК України є підставою для залишення позову без руху відповідно до вимог ч. ч. ст. 185 ЦПК України. 
Оцінюючи доводи апеляційних скарг про те, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення не було враховано, що позивачем не доведено факт придбання автомобіля «Skoda Octavia А5» за спільні кошти подружжя та судом не взято до уваги пояснення ОСОБА_2 про те, що цей автомобіль було придбано за її особисті кошти і цей автомобіль було передано сім`ї ОСОБА_8 для користування; також не взято до уваги, що цей спірний автомобіль було відчужено ОСОБА_1 ОСОБА_2 за згодою із позивачкою, оскільки були необхідні кошти для забезпечення сім`ї, також оцінюючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що судом не було взято до уваги її пояснення про придбання автомобіля «Skoda Octavia А5» за власні кошти саме ОСОБА_2 , оскільки на той час сім`я ОСОБА_8 таких коштів не мала судова колегія вважає їх в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України недоведеними. 
Так, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.
Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17, яка в силу вимог ч. 3 ст. 263 ЦПК України повинна враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи обставини справи та докази, що надавалися учасниками справи і їх представниками, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що спірний автомобіль «Skoda Octavia А5» був спільним майном подружжя і придбаний за спільні кошти подружжя  ОСОБА_3  та ОСОБА_1  та відчужений останнім в період припинення сімейних відносин сторін без згоди позивачки. Адже ОСОБА_1 не надано належних та достатніх доказів на спростування презумпції спільності майна подружжя, хоча саме він несе тягар доказування даних обставин, якими обґрунтовує свої заперечення проти позову. А посилання апелянта на те, що він відчужив спірний автомобіль з підстав необхідності забезпечення потреб сім`ї, суперечить доводам цієї ж апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що спірний автомобіль було придбано під час шлюбу саме за кошти ОСОБА_2 , яка і вподальшому передала цей транспортний засіб для потреб сім`ї ОСОБА_8 . 
Оскільки спірний автомобіль до його відчуження був спільною сумісною власністю сторін як подружжя, обґрунтованим є і висновок суду про стягнення із відповідача Ѕ частини вартості відчуженого автомобіля, що відповідає положенням ч. 1 ст. 70 СК України.
Посилання апелянтів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на те, що позивачка та її представник зловживали своїми процесуальними правами є голослівними, адже відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. 
Встановлено, що 12.02.2020 року до закінчення підготовчого провадження позивачка ОСОБА_3 подала заяву про зменшення позовних вимог. (т. 2 а.с. 58, 63).
Аргументи апеляційної скарги ОСОБА_1 в тій частині, що суд першої інстанції невірно виділив йому у власність автомобіль «Volkswagen Passat», вийшовши за межі позовних вимог є такими, що не заслуговують на увагу, адже суд у відповідності із вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України розглянув справу на підставі заявлених позовних вимог і подаючи заяву про зменшення позовних вимог, ОСОБА_3 просила суд поділити майно і виділити ОСОБА_1 у власність в натурі автомобіль «Volkswagen Passat» , стягнувши із нього на її користь Ѕ частину вартості цього автомобіля (т. 2 а.с. 58).
Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 щодо незаконності судового рішення в частині стягнення із нього Ѕ частини вартості автомобіля «Skoda Octavia А5», адже судом не вжито заходів щодо витребування майна у добросовісного набувача ОСОБА_2 та не визнано договір купівлі – продажу від 08.11.2017 року недійсним,є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_3 , зменшивши позовні вимоги не підтримувала вимог про визнання недійсним договору купівлі – продажу автомобіля «Skoda Octavia А5» недійсним та витребування автомобіля «Skoda Octavia А5» у ОСОБА_2 , а суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог.
Доводи апеляційних скарг в тій частині, що суд першої інстанції не дав належної процесуальної оцінки правовому статусу ОСОБА_2 , як відповідачки у справі про поділ майна подружжя є таким, що заслуговує на увагу, але це процесуальне порушення не призвело до невірного вирішення справи.
Посилання апелянтки ОСОБА_2 на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення було порушено вимоги ст. 71 СК України є голослівними, адже апелянткою не зазначено конкретність такого порушення.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, перевірені в межах апеляційного перегляду, відповідають обставинам справи, що встановлені відповідно до вимог процесуального закону; доказам у справі надана належна правова оцінка, тому колегія суддів приходить до висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційних скаргах. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 16 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 серпня 2020 року.

       Судді                                         А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай