ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/6609/20	Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В. 	
Провадження № 33/817/328/20 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія -    ст.ст.130, 124 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю: особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника Скиби В.М. 
розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 липня 2020 року, 

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень. 
Як визнав суд, ОСОБА_1 , 17 квітня 2020 року, о 20 год. 15 хв., на автодорозі Р-39 Тернопіль-Броди, керував транспортним засобом «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння,а саме: різкий запахалкоголю зротової порожнини,нестійка хода,нечітка вимова). На вимогу поліцейського від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора Drager Alcotest 7510, а також медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги. 2.5 ПДР України Правил дорожнього руху України.
       Крім того, ОСОБА_1 , 17 квітня 2020 року, о 20 год. 15 хв., керуючи транспортним засобом марки «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті доріг Р41-Р39, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не переконався в безпечності маневру, виїжджаючи із другорядної дороги на головну, не надав переваги в русі транспортному засобу «Nissan Pathfinder», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_2 та який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулось зіткнення та транспортні засоби отримали механічні ушкодження, чим порушив вимоги пп. 2.3 (б), 16.11 Правил дорожнього руху України. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає оскаржувану постановою такою, що прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права.
Зазначає, що суд належним чином не надав оцінку його письмовим поясненням.
Вважає, що відеозапис є необ`єктивним доказом, оскільки проміжок між нарізаними файлами відеозапису є значними, а запис має бути безперервним.
Щодо пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 17.04.2020 року зазначає, що у них відсутні будь-які дані про рух транспорту та судом невірно надано їм оцінку.
Стверджує, що не був в стані алкогольного сп`яніння, як про це вказав у своїй постанову суд першої інстанції та не відмовлявся їхати в медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння.
Зазначає, що 01 липня 2020 року був скасований акт, який встановлював адміністративну відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, натомість була встановлена кримінальна відповідальність, передбачена ст.286-1 КК України, а згідно п.6 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.
У разі, якщо суд вирішить застосувати ч.1 ст.130 КУпАП, в редакції, що діяла до 01.07.2020 року, просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 липня 2020 року та ухвалити нову, якою справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130, ст.124 КупАП.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Скибу В.М., які підтримали подану апеляційну скаргу і, з викладених у ній мотивів, просять постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 липня 2020 року скасувати та закрити провадження про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст. 130, ст.124 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Відповідно до ст.285 КУпАП копія постанови по справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі. 
В матеріалах справи відсутні відомості про направлення ОСОБА_1 копії постанови по справі про адміністративне правопорушення від 17 липня 2020 року. 
Апеляційна скарга подана ОСОБА_1 29 липня 2020 року.
За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено ОСОБА_1 з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити. 

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
       
       Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з п.6 Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби), або лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №423032 від 17 квітня 2020 року, водій ОСОБА_1 , 17 квітня 2020 року, о 20 год. 15 хв., на автодорозі Р-39 Тернопіль-Броди, керував транспортним засобом «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме:різкий запах алкоголю з ротової порожнини,нестійка хода,нечітка вимова). На вимогу поліцейського від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора Drager Alcotest 7510, а також медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги. 2.5 ПДР України Правил дорожнього руху України.
Згідно протоколу серії ДПР18 № 260530 від 17 квітня 2020 року водій ОСОБА_1 , 17 квітня 2020 року, о 20 год. 15 хв., керуючи транспортним засобом марки «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті доріг Р41-Р39, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не переконався в безпечності маневру, виїжджаючи із другорядної дороги на головну, не надав переваги в русі транспортному засобу «Nissan Pathfinder», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_2 та який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулось зіткнення та транспортні засоби отримали механічні ушкодження, чим порушив вимоги пп. 2.3 (б), 16.11 Правил дорожнього руху України. 
Вказані протоколи відповідають вимогам ст.256 КУпАП та складені уповноваженою на те особою визначеною ст.255 КУпАП.
Окрім того, всі вищенаведені в протоколах обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом першої інстанції. 
Зокрема, факт порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 , що спричинило пошкодження транспортних засобів, підтверджується схемою місця ДТП, якою зафіксовано місце розташування транспортних засобів та характер отриманих ними пошкоджень. 
Доводи апелянта про допущене порушення правил дорожнього руху зі сторони водія автомобіля «Nissan Pathfinder», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 є безпідставними.
Виходячи із системного аналізу та змісту ст.ст.279, 280 КУпАП, якими регламентовано порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд розглядає таку справу в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та лише щодо особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення і тому не вправі робити висновки про винуватість інших осіб.
Тому, доводи апелянта про вину у вчиненні ДТП і наявність складу адміністративного правопорушення в діях водія автомобіля «Nissan Pathfinder», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 не можуть братися до уваги та оцінюватись щодо наявності доказів допущеного ним порушення правил дорожнього руху, про що вказує в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Скиба В.М.

Також винність ОСОБА_1 обґрунтовано відеозаписом з нагрудних камер поліцейських № DSJX300014_000014, який долучено до матеріалів справи і є належним та допустимим доказом в контексті положень ст.251 КУпАП та був предметом дослідження суду першої інстанції.
Матеріалами відеофіксації засвідчено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, на вимогу працівників поліції.
Вказаними відеоматеріалами зафіксовано як працівники поліції, назвавши підстави для проведення огляду на стан сп`яніння, запропонували ОСОБА_1 , як особі, яка керувала транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, пройти такий огляд безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився.
Твердження апелянта про те, що відеозапис з нагрудних камер працівників поліції є необ`єктивним доказом, оскільки проміжки між нарізаними файлами відеозапису є значними, не заслуговують на увагу суду, оскільки вказане не спростовує факту відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння.
Надуманим є твердження апелянта, що у поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 17.04.2020 року відсутні будь-які дані про рух транспорту, оскільки зазначенні пояснення свідків стосуються лише відмови ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння при складенні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №423032 від 17 квітня 2020 року.
Безпідставним суд вважає доводи сторони захисту про недотримання працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не було зазначено назву медичного закладу, в якому пропонувалося пройти медичний огляд на стан сп`яніння, оскільки його відмова від проходження такого огляду жодним чином не пов`язана з цими обставинами.
       
Доводи апелянта про необхідність закриття провадження у справі у зв`язку з набранням чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, яким з 1 липня 2020 року в новій редакції статті ст.130 КУпАП скасована відповідальність за керування наземними транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є безпідставними.
       До набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-\/ІІІ від 22 листопада 2018 року (далі - Закон), тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
       Після набрання чинності Законом, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, було виключено з частин першої та третьої статті 130 КУпАП та закріплено у статті 286-1 КК України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
       Відповідно до частини першої статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Близькі за змістом положення містяться у частині другій статті 4 КК України, відповідно до якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Зазначені положення кореспондуються з положеннями частини другої статті 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
Виходячи із цих положень, до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів провадження, вважаю, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушення та кваліфікація його дій за ст.124, ч.1 ст. 130 КУпАП є правильними. 

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням положень ст.36 КУпАП, а також характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 липня 2020 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

Керуючись ст.294 КУпАП, - 

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 липня 2020 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 липня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.