КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   

Справа  757/37429/14-ц                                                                      Головуючий у І-й інстанції -Волкова С.Я.
апеляційне провадження № 22-ц/824/5385/2020                              Доповідач Заришняк Г.М.

 
 
П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
18 червня   2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - Заришняк Г.М.
Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.
при секретарі -  Діденку А.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними  скаргами  ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах  та в інтересах ОСОБА_1 , а також ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на ухвалу Печерського  районного суду м. Києва  від 13 січня 2020 року  в справі за скаргами   ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в порядку Розділу VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень», особа, дії якої оскаржуються: старший державний виконавець Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стужук Павло Петрович, начальник Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Слободчик Дмитро Григорович, головний державний виконавець Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дубас Артур Михайлович, заінтересована особа: боржник - Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі»,-
 
                                                  В С Т А Н О В И В :
 
В листопаді 2019 року  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в порядку судового контролю за виконанням постанови Київського апеляційного суду від 15.01.2019 р. у цивільній справі № 757/37429/14-ц звернулися зі скаргою  до суду та з урахуванням уточнень, просили суд: встановити, що було порушено пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод через несвоєчасне виконання остаточної постанови по справі; визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Оболонського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Стужука П.П. із незазначення у постановах про відкриття виконавчих проваджень                  № 59763266 та № 59763469 від 09.08.2019 р. такого рішення, як про стягнення боргу в сумі по 5000,00 грн., визнати несвоєчасними і протиправними дії із повідомлення стягувача ОСОБА_3 в листі від 19.11.2019 р. про стягнення боргу з боржника після ознайомлення 06.11.2019 р. із виконавчим провадженням № 59763266, а також його бездіяльність щодо обов`язку встановити 09.08.2019 р. боржнику строк для сплати боргу; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Стужука П.П. щодо обов`язку довести до відома стягувачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 змісту постанов № 59763266 та № 59763469 від 09.08.2019 р., від 29.08.2019 р. та від 27.09.2019 р. і щодо обов`язку своєчасно довести до відома стягувачів зміст цих постанов, а також обов`язку повідомити стягувачів у вересні 2019 р. про надходження на депозитний рахунок державної виконавчої служби коштів, сплачених боржником 05.09.2019 р., щодо обов`язку об`єднати виконавчі провадження № 59763266 та                      № 59763469 у зведене виконавче провадження або приєднати до зведеного, щодо обов`язку в першу чергу повернути ОСОБА_3 сплачене нею авансування в сумі 100,00 грн. на рахунок державної виконавчої служби; визнати неправомірним акт державного виконавця Стужука П.П. від 06.11.2019 р., складений із залученням головного державного виконавця Дубаса А.М., після залишення ОСОБА_3 приміщення виконавчої служби і закінчення 27.09.2019 р. виконавчих проваджень                 № 59763266 та № 59763469; визнати неправомірними дії державного виконавця Стужука П.П. та головного державного виконавця Дубаса А.М. із складання 06.11.2019 р. акту в рамках закінченого 27.09.2019 р. виконавчого провадження № 59763266; визнати несвоєчасними та неправомірними розпорядження (рішення) державного виконавця Стужука П.П. від 02.12.2019 р. за № 59763266 та № 59763469 з недостовірними даними про надходження коштів після закінчення 27.09.2019 р. виконавчих проваджень № 59763266 та № 59763469; визнати неправомірними дії начальника Оболонського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Слободчика Д.Г. із затвердження 02.12.2019 р. розпоряджень (рішень) державного виконавця Стужука П.П. від 02.12.2019 р. за № 59763266 та № 59763469 з недостовірними даними про надходження коштів після закінчення 27.09.2019 р. виконавчих проваджень                            № 59763266 та № 59763469; визнати неправомірними та скасувати постанови державного виконавця Стужука П.П. від 27.09.2019 р. про закінчення виконавчих проваджень № 59763266 та № 59763469; визнати неправомірною бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби Слободчика Д.Г. щодо неправомірних дій рішень, дій і бездіяльності підлеглого - державного виконавця Стужука П.П. при виконанні виданих Печерським районним судом м. Києва виконавчих листів про стягнення з ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» по 5000,00 грн. на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_3 щодо обов`язку розглянути по суті і дати відповідь на скаргу ОСОБА_3 від 06.12.2019 р. і поновити права стягувачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , порушені в період з 09.08.2019 р. до 09.12.2019 р. державним виконавцем Стужуком П.П.; зобов`язати начальника відділу державної виконавчої служби Слободчика Д.Г. і старшого державного виконавця Стужука П.П. поновити порушені права стягувачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , зокрема, видати копії всіх постанов з виконавчих проваджень № 59763266 та                 № 59763469 (крім постанови № 59763266 від 09.08.2019 р.), повернути ОСОБА_3 авансування в розмірі 100,00 грн., поновити права на одержання за рішенням суду по 5000,00 грн. замість 4999,68 грн.; винести окрему ухвалу щодо начальника відділу державної виконавчої служби Слободчика Д.Г. і старшого державного виконавця Стужука П.П. 
В обгрунтовання скарги  вказували, що Печерським районним судом м. Києва у справі № 757/37429/14-ц 13.06.2019 р. видано виконавчі листи про стягнення із ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» моральної шкоди по 5000,00 грн. на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , які пред`явлено ло виконання в Оболонський РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві.
 09.08.2019 р. відкрито виконавчі провадження № 59763266 та № 59763469, що видно з автоматизованої системи виконавчого провадження, однак 06.11.2019 р., як слідує із скарги, поданої в Оболонський РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві,   в інтересах стягувачів не вчинено жодних інших виконавчих дій, не прийнято  рішень, які б були направлені на виконання постанови Київського апеляційного суду від 15.01.2019 р., прийнятої у справі.
Ухвалою Печерського  районного  суду м. Києва від 13 січня 2020 року  скаргу - задоволено частково.
Визнано дії начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Слободчика Д.Г. щодо нерозгляду скарги ОСОБА_3 , вона ж є представником ОСОБА_1 , на рішення, дії і бездіяльність старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стужука П.П., подану відповідно до вимог ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» 06.11.2019 р. за № 35173, неправомірними, зобов`язавши ОСОБА_4 усунути порушення.
В задоволенні інших вимог скарги - відмовлено.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм  процесуального права, просять    ухвалу суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення скарги  в повному обсязі з постановленням окремої ухвали  щодо суб`єкта оскарження  керівника і старшого державного виконавця Стужука П.П. й ОСОБА_5 , судові витрати  стягнути з Оболонського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , її представник ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах  та в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм  процесуального права, просять   ухвалу суду скасувати, задовольнити вимоги скарги, судові витрати  покласти  на  Оболонський РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах  та в інтересах ОСОБА_1 , й представник ОСОБА_1 підтримали апеляційні скарги з підстав та доводів, викладених в них.
Представник ПрАТ «ДТЕК Київські  електромережі» в судове  засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином,  надіслав  до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника Товариства (т.5 а.с. 108).
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповістили й не скористалися своїм правом на подачу відзиву на апеляційні скарги. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність й обґрунтованість постановленої ухвали   суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги  підлягають частковому задоволенню  з таких підстав.
Згідно з  ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. 
Відповідно до п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Зазначене конституційне положення відображено і у ст.18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб)  - сукупність дій, визначених у цьому Законі, органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно зі ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
На підставі ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.
Згідноч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
З матеріалів справи слідує, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 07 серпня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 до ПАТ «Київенерго», ПАТ «ДТЕК Київські електромережі», треті особи: Антимонопольний комітет України, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Державна служба з питань безпечності харчових продуктів про захист прав споживачів, -відмовлено.
Постановою  Київського апеляційного суду від 15 січня 2019 року вказане рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог в частині моральної шкоди було скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, стягнуто з  ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» на користь позивачів по 5000 грн. кожному на відшкодування моральної шкоди.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
07 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до частини першої статті 9 Конституції України стала частиною національного законодавства України.
Міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються упорядку, передбаченому для норм національного законодавства. Отже, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є частиною національного законодавства України відповідно до положень статті 9 Конституції України.
За змістом статті 32 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (далі - Конвенція) питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.
Предметом регулювання Конвенції є захист основних прав і свобод особи, що передбачає пряму дію норм Конвенції.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.
Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у рішенні « Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.
У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.
 Також ЄСПЛ констатував, що невиконання рішення є втручанням у право особи на мирне володіння майном, викладене у першому реченні пункту 1 статті 1 Протоколу № 1 Конвенції (справи «Войтенко проти України», «Горнсбі проти Греції»).
Крім того, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у разі, якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс («Піалопулос та інші проти Греції», «Юрій Миколайович Іванов проти України», «Горнсбі прорти Греції»). 
Відповідно до рекомендацій, викладених у Висновку Консультативної ради Європейських суддів № 13 (2010) «Щодо ролі суддів у виконанні судових рішень» КРЄС вважає, що в державі, яка керується верховенством права, державні органи, насамперед, зобов`язані поважати судові рішення і якнайшвидше реалізувати їх «ex-officio». Сама думка, що державний орган може відмовитися від виконання рішення суду, підриває концепцію примата права. Виконання рішення повинно бути справедливим, швидким, ефективним і пропорційним. Тому для цього мають бути забезпечені необхідні кошти. Чіткі правові норми повинні визначати доступні ресурси, відповідальні органи та відповідну процедуру їх розподілу.
Відтак, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, складовою права на справедливий суд.
Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 286/1810/17 (провадження № К/9901/6867/19), підстав відступати від якого колегія суддів не вбачає.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Статтею 447 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
08.08.2019 р. стягувач ОСОБА_3 та стягувач ОСОБА_1 через своїх представників ОСОБА_3 , ОСОБА_2 звернулися до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявами про примусове виконання судового рішення, приклавши виконавчі листи відповідно №757/37429/14-ц та                            №757/37429/14-ц, видані 13.06.2019 р. Печерським районним судом м. Києва на підставі постанови Київського апеляційного суду від 15.01.2019 р. у вказаній цивільній справі про стягнення з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» на користь     ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по 5000 грн. кожному на відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до вимог ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом   заходів   примусового  виконання  рішень,  неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.   Державний виконавець  здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення,  зазначеного в документі на примусове виконання рішення,  у  спосіб  та  в  порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
Згідно зі ст.ст. 3, 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, за заявою стягувача.
На підставі даних виконавчих листів 09.08.2019 р. старшим державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стужуком П.П. винесено постанови про відкриття виконавчого провадження: № 59763266 щодо стягнення коштів на користь ОСОБА_3 та № 59763269  щодо стягнення коштів на користь ОСОБА_1 . 
Як видно з постанов державного виконавця Стужука П.П. від 09.08.2019 р. про відкриття вказаних виконавчих проваджень  № 59763266 та № 59763269,  при їх винесенні було розглянуто заяви стягувачів про примусове виконання виконавчих листів, зазначено назви виконавчих документів, коли та ким видан, приведена резолютивначастини документу щодо стягнення з боржника на користь  стягувачів по 5 000 грн. на користь кожного, та вказаний обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно,  боржник попереджений про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей; в постанові зазначено строк і порядок її оскарження. Отже, дані постанови містять обов`язкові реквізити, передбачені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 р. № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 р. № 2832/5), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 р. за № 1302/2943.    Постанови про відкриття виконавчого провадження винесені наступного робочого дня з дня надходження до державного виконавця виконавчих документів. 
За таких обставин, доводи стягувачів щодо неправомірності дій державного виконавця Стужука П.П. при винесені постанов в частині незазначення в них рішення про стягнення на користь ОСОБА_3   та ОСОБА_1   боргу в сумі по 5000 грн. є необґрунтованими.
Не заслуговують на увагу й доводи скарг щодо бездіяльності державного виконавця Стужука П.П. в частині невиконання ним обов`язку про необхідність встановлення 09.08.2019 р. боржнику строку для сплати боргу, оскільки ні ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», яка встановлює обов`язки виконавців, ні ст. 26 цього ж Закону України, яка регулює початок примусового виконання рішення,   на державного виконавця такого обов`язку не покладено.
Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Як видно з копій матеріалів виконавчих проваджень № 59763266 та  № 59763269, в них немає доказів надсиланняна адресустягувачів постанов про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листомне пізніше наступного робочого дня. Старшим державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стужуком П.П. копії постанов про відкриття виконавчого провадження 06.11.2019 р. вручені стягувачу ОСОБА_3 , яка є також і представником ОСОБА_1 , про що свідчить зміст скарги, поданої ОСОБА_3 до ВДВС 06.11.2019 р.( вх.№ 35173).  Отже, державним виконавцем не було дотримано строківдоведення до відома стягувачів виконавчого провадження постанов про відкриття виконавчого провадження, як того вимагають положення ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», втім, як встановлено судом, на час звернення зі скаргою до суду стягувачі отримали копії зазначених постанов,  окрім того, суд захистив ці порушені права заявників,   визнавши неправомірними дії начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва   Слободчика Д.Г. щодо нерозгляду скарги ОСОБА_3 ,в якій вона також посилається на дані обставини, та зобов`язавши поновити порушені права.
Відповідно до вимог ст. 39  Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема,  у разі  фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
На підставі ч.1, 2 , 5 ст. 47 вказаного Закону  грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.  Стягувачу - фізичній особі стягнуті з боржника кошти перераховуються виконавцем на зазначений у заяві про примусове виконання рішення рахунок у банку або іншій фінансовій установі (заяві про зміну реквізитів рахунку у банку або іншій фінансовій установі) чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові суми, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких такі суми стягнуто (крім випадків, коли стягувач є одночасно боржником в іншому виконавчому провадженні).
Стягувачі: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 через своїх представників, звертаючись 08.08.2019 р. до державної виконавчої служби із заявами про примусове виконання судового рішення, в заявах  зазначили про переказ стягнутих з боржника на їх користь коштів поштовим переказом і оплату переказу здійснити за рахунок боржника ( т.4 а.с.223,238).
25.09.2019 р. боржник Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі» подав до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві заяву від 23.09.2019 р., до якої додав платіжні доручення: № 1263356 від 05.06.2019 р. про перерахунок до Державної казначейської служби України на адресу відділу державної виконавчої служби 5 828,00 грн. із призначенням платежу: оплата коштів, виконавчого збору та витрат відповідно до виконавчого провадження № 59763266; та додав платіжне доручення №1263355 від 05.06.2019 р. про перерахунок до Державної казначейської служби України на адресу відділу державної виконавчої служби 5828,00 грн. із призначенням платежу: оплата коштів, виконавчого збору та витрат відповідно до виконавчого провадження № 59763269.
27.09.2019 р. старшим державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стужуком П.П. винесено: постанову про закінчення виконавчого провадження № 59763266 з примусового виконання виконавчого листа №557/37429/14-ц, виданого 13.06.2019 р., та  постанову про закінчення виконавчого провадження №59763269 з примусового виконання виконавчого листа № 557/37429/14-ц, виданого 13.06.2019 р., у зв`язку із сплатою боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, згідно з пунктом 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». 
02.12.2019 р. старшим державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стужуком П.П. видано розпорядження №59763266 та №59763269, затверджені начальником відділу державної виконавчої служби Слободчиком Д.Г., про необхідність перерахунку на користь Київської міської дирекції «Укрпошта» 5040 грн., із зазначенням, що грошові кошти у сумі 5759 грн. надійшли 22.11.2019 р. при примусовому виконанні виконавчого документа № 757/37429/14-ц, виданого 13.06.2019 р. Печерським районним судом м. Києва; та про необхідність перерахунку на користь Київської міської дирекції «Укрпошта» 5040 грн., із зазначенням, що грошові кошти у сумі 5759 грн. надійшли 15.11.2019 р. при примусовому виконанні виконавчого документа № 757/37429/14-ц, виданого 13.06.2019 р. Печерським районним судом м. Києва.
Доводи скарг щодо відображення у зазначених розпорядженнях недостовірних даних про дату находження коштів, зокрема, замість 05.09.2019 р. відображено дату 15.11.2019 р. не заслуговують на увагу, оскільки  дані обставини  не є підставою для скасування самих розпоряджень та визнання неправомірними дій старшого державного виконавця і начальника відділу державної виконавчої служби Слободчика Д.Г.
Платіжними дорученнями: № 45471 від 02.12.2019 р. та №45571 від 02.12.2019 р. Оболонський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перерахував до Філії-Головне управління по м. Києву та Київській області Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в якій відкрито рахунок Київської міської дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта», кошти для ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в сумі 5040,00 грн. кожному, вказавши призначення платежу, як стягнення за виконавчими провадженнями №59763266, №59763269. Надходження цих коштів до Київської міської дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» на ім`я стягувачів та їх отримання в сумі 4999,68 грн. заявниками не оспорюється. 
Разом з тим, колегія суддів не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції про те, що  державний виконавець здійснив виконання рішення суду у спосіб і порядку, визначені виконавчим документом та відповідно до положень ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження», Розділу VII Інструкції з організації примусового виконання рішень.
Заслуговують на увагу доводи заявників пронеправомірність закриття виконавчого провадження, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_1  отрималивідшкодування моральної шкоди  в сумі 4999,68 грн., а не 5000 грн., як зазначено у судовому рішенні та виданому на його виконання виконавчому листі, тобто рішення суду не є виконаним в повному обсязі, окрім того на час закриття провадження у справі кошти стягувачам на були перераховані, а безпричинно виплачені їм лише більше, ніж через два місяці після закриття провадження.
Висновок суду про те, що утримання поштовим відділенням коштів у сумі 0,32 грн. при здійсненні адресного переказу є питанням договірних відносин між заявниками та відділенням поштового зв`язку і не входить до компетенції державного виконавця, є помилковим, оскільки не підтверджується зібраними у справі доказами, окрім того  суперечать вимогам ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», якою забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові суми, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, окрім того боржником сплачені всі витрати виконавчого провадження.
За таких обставин, колегія суддів вважає необхідним  задовольнити вимоги скарг щодо визнання неправомірними та скасування постанов державного виконавця  від 27.09.2019 р. про закінчення виконавчих проваджень № 59763266, №59763269, як передчасних. 
Окрім того, судом встановлено, що  боржником Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Київські електромережі» 25.09.2019 р. подано до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва   заяву від 23.09.2019 р., до якої додані платіжні доручення: № 1263356 від 05.06.2019 р. про перерахунок до Державної казначейської служби України на адресу відділу державної виконавчої служби 5 828,00 грн. - стягнутої за рішенням суду на користь заявників моральної шкоди,  оплату виконавчого збору та витрат відповідно до виконавчих  проваджень. 
Разом з тим, належні заявникам кошти виконавчою службою перераховані лише платіжними дорученнями  від 02.12.2019 р., заявників  не було повідомлено про час виконання ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» рішення суду.
Оболонським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва   не надано суду будь-яких належних та переконливих доказів щодо фактичної дати надходження цих коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби та не доведено суду поважності причин не перерахування коштів у строк не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких грошейна депозитний рахунок органу державної виконавчої служби поштовим переказом стягувачам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .  Вказане свідчить про відсутність контролю з боку старшого державного виконавця за своєчасною виплатою кредиторам стягнутих сум та невжиття передбачених  Законом «Про виконавче провадження» заходів щодо   ефективного, своєчасного і в повному обсязі вчинення виконавчих дій, чим порушено  складовуправа на справедливий суд та одну з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За таких обставин, вимоги скарг щодо   визнання неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби  м. Київ Головного територіального управління юстиції в м. Києві Стужука П.П.  щодо своєчасного  та повного виконання виконавчих листів,  виданих                   13 червня 2019 року Печерським районним судом м. Києва    у справі №757/37429/14-ц про стягнення з ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» - правонаступника - Публічного акціонерного товариства «Київенерго» по 5 000 грн. на користь ОСОБА_1 та  ОСОБА_3 ,  є обґрунтованими й підлягають задоволенню. 
В зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає необхідним  зобов`язати старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби  м. Київ Головного територіального управління юстиції в м. Києві Стужука П.П.  поновити  порушені права заявників ОСОБА_1 та  ОСОБА_3 шляхом повного виконання виконавчих листів,  виданих 13 червня 2019 року Печерським районним судом м. Києва    у справі №757/37429/14-ц,   в рамках виконавчих проваджень №59763469 і №59763266.
Судом також встановлено, що стягувач ОСОБА_3 06.11.2019 р. звернулася до начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Слободчика Д.Г. зі скаргою на рішення, дії і бездіяльність старшого державного виконавця Стужука П.П., посилаючись на те, що станом на 06.11.2019 р. вона і стягувач ОСОБА_1 не отримали жодного процесуального документу у виконавчих провадженнях № 59763266, №59763469  та інше з примусового виконання рішення про стягнення на їх користь по 5000 грн. кожному з ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» на підставі виконавчих листів від 13.09.2019 р. № 757/37429/14-ц Печерського районного суду м. Києва, крім постанов державного виконавця Стужука П.П. про відкриття виконавчих проваджень 09.08.2019 р.  Державний виконавець Стужук П.П. не виконав вимог ст. 19 Конституції України і Закону України «Про виконавче провадження» про примусове виконання рішення суду і об`єднання виконавчих проваджень, не повідомляв про надходження 05.09.2019 р. коштів від боржника, не повернув їй авансового платежу, просила розглянути скаргу, зареєстровану за вх.                    № 35173.
Згідно ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені стягувачем до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
Оскільки начальник відділу державної виконавчої служби Слободчик Д.Г., отримавши скаргу в порядку судового контролю за виконанням постанови Київського апеляційного суду від 15.01.2019 р. у цивільній справі № 757/37429/14-ц,  не надав доказів розгляду скарги стягувача, поданої 06.11.2019 р. за вх. № 35173,  тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про обґрунтованість скарги ОСОБА_3 в цій частині, поновивши  порушені права стягувача, задовольнивши вимоги скарг у цій частині.
Постановлене судом рішення в цій частині відповідає вимогам матеріального та процесуального закону й не може бути скасованим з підстав, приведених в апеляційній скарзі.
При  наданні правової оцінки діям державного виконавця Стужука П.П. щодо складання 06.11.2019 р. акту державного виконавця у виконавчому провадженні                       № 59763266, колегія суддів виходить з того, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно пункту 8 Розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події.
Вказаний Акт, складений старшим державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стужуком П.П., свідчить про те, що стягувач ОСОБА_3 ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження та відмовилася надати реквізити для перерахування коштів і надати реквізити поштового відділення (рахунок Ощадбанка), розписатися про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Такий акт містить обов`язкові реквізити, що висуває до акту як окремого документа Інструкція з організації примусового виконання рішень, зокрема, зазначено особу, яка була присутня під час його складання.
За таких обставин,   доводи стягувача щодо складання акту з протиправною метою не є обґрунтованими,  помилковими, оскільки зазначений акт не порушує прав стягувача.
Що стосується  вимог скарги про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Стужука П.П. щодо обов`язку в першу чергу повернути ОСОБА_3 сплачене нею авансування в сумі 100,00 грн., зобов`язання начальника відділу державної виконавчої служби Слободчика Д.Г. і державного виконавця Стужука П.П. повернути авансування в розмірі 100,00 грн., то  рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).
  Посилання в апеляційних скаргах на неправомірну бездіяльності державного виконавця Стужука П.П. щодо обов`язку об`єднання виконавчих проваджень № 59763266 та № 59763469 у зведене виконавче провадження або приєднання до зведеного, не заслуговують на увагу, оскільки ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», яка регулює особливості виконання кількох рішень у разі надходження на виконання кількох виконавчих документів щодо одного боржника, не покладає на державного виконавця такого обов`язку.
Колегія суддів не вбачає підстав для постановлення по справі окремої ухвали,  вказана вимога є окремою вимогою за скаргою в порядку судового контролю щодо захисту прав чи свобод особи у виконавчому провадженні, проте, виходячи з положень ст. 262 ЦПК України, постановлення окремої ухвали у справі є правом суду, яке він може реалізувати в окремих випадках.
З огляду на викладене, ухвала суду в частині  відмови у задоволенні скарг  підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови  в цій частині, якою  скарги необхідно задовольнити частково. Підлягає визнанню неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби  м. Київ  Стужука П.П.  щодо своєчасного  та повного виконання виконавчих листів в рамках виконавчих проваджень №59763469 і №59763266, а також необхідно визнати неправомірною та  скасувати постанови старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби  м. Київ   Стужука П.П.  від 27 вересня 2019 року  про закінчення виконачих проваджень   №59763469 і №59763266, зобов`язаши старшого державного виконавця  поновити  порушені права заявників шляхом повного виконання виконавчих листів,  виданих                  13 червня 2019 року Печерським районним судом м. Києва    у справі №757/37429/14-ц про стягнення з ПАТ  «ДТЕК Київські електромережі» - правонаступника  -  ПАТ «Київенерго» по 5 000 грн. на користь ОСОБА_1 та  ОСОБА_3 в рамках виконавчих проваджень №59763469 і №59763266.
В задоволенні іншої частини вимог за скаргами необхідно  відмовити з приведених вище підстав. В решті ухвала суду підлягає залишенню без змін.
Керуючись   ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний  суд, -
 
П О С Т А Н О В  И В :
 
Апеляційні скарги  ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах  та в інтересах ОСОБА_1 , а також ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - задовольнити частково.
 Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13 січня 2020 року  в частині  відмови у задоволенні скарг ОСОБА_3   та ОСОБА_1 ї її представника  ОСОБА_2 - скасувати  та  ухвалити нову постанову  в цій частині, якою  скарги задовольнити частково.
Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби  м. Київ Головного територіального управління юстиції в м. Києві Стужука Павла Петровича  щодо своєчасного  та повного виконання виконавчих листів,  виданих 13 червня 2019 року Печерським районним судом м. Києва    у справі №757/37429/14-ц про стягнення з Приватного акціонерного товариства  «ДТЕК Київські електромережі» - правонаступника - Публічного акціонерного товариства «Київенерго» по 5 000 грн. на користь ОСОБА_1 та  ОСОБА_3 в рамках виконавчих проваджень №59763469 і №59763266.
Визнати неправомірною та  скасувати постанови старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби  м. Київ Головного територіального управління юстиції в м. Києві Стужука Павла Петровича  від 27 вересня 2019 року  про закінчення виконачих проваджень   №59763469 і №59763266.
Зобов`язати старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби  м. Київ Головного територіального управління юстиції в м. Києві Стужука Павла Петровича  поновити  порушені права заявників шляхом повного виконання виконавчих листів,  виданих 13 червня 2019 року Печерським районним судом м. Києва    у справі №757/37429/14-ц про стягнення з Приватного акціонерного товариства  «ДТЕК Київські електромережі» - правонаступника  -  Публічного акціонерного товариства «Київенерго» по 5 000 грн. на користь ОСОБА_1 та  ОСОБА_3 в рамках виконавчих проваджень №59763469 і №59763266.
В задоволенні іншої частини вимог за скаргами - відмовити.
В решті ухвалу суду залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти  днів.
Повна постанова виготовлена 01 липня 2020  року. 
 
Головуючий:
Судді: