ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року 
м. Київ

Справа №  904/3444/19 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Дроботової  Т.  Б. - головуючого, Пількова К. М., Чумака Ю. Я.,
секретар судового засідання - Грузицька І. В.,
представники учасників справи:
позивача - не з`явилися, 
відповідачів - Климась Ю. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" 
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.02.2020 (судді: Антонік С. Г.- головуючий, Іванов О. Г., Березкіна О. В.) та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.12.2019 (суддя Петренко І. В.) у справі
за позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль"
до Комунального підприємства "Кривбасводоканал"
про зміну договору шляхом визнання укладеними додаткових угод,
ВСТАНОВИВ:
1.  Короткий зміст і підстави позовних вимог 
1.1.  У серпні 2019  року Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" (далі - АТ "Криворізька теплоцентраль") звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства "Кривбасводоканал" (далі - КП "Кривбасводоканал") про внесення змін до договору про обслуговування підвищувальних насосів холодної води від  09.08.2017 №  1701-ВНС/286-МЕХ (далі - договір) шляхом визнання укладеними додаткових угод №  4, №  5, №  6 у запропонованій позивачем редакції.
Позовні вимоги із посиланням на положення статей  525, 526, 626, 629, частини  2 статті  651 Цивільного кодексу України, статей  179- 181, 188 Господарського кодексу України обґрунтовані необхідністю коригування розрахунку витрат, визначених у додатку до договору, у зв`язку зі зміною складових окремих статей витрат відповідно до вимог чинного законодавства, згоди щодо чого сторони не  досягли.
1.2.  У відзиві на позовну заяву КП "Кривбасводоканал", заперечуючи проти її задоволення, наголосило на відсутності законодавчо визначених підстав для внесення змін до укладеного між сторонами договору. 
2.  Короткий зміст судових рішень у справі
2.1.  Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від  05.12.2019, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від  20.02.2020, закрито провадження у справі на підставі пункту  2 частини  1 статті  231 Господарського процесуального кодексу України у  зв`язку із відсутністю предмета спору.
Суди попередніх інстанцій установили, що договір, про внесення змін до якого шляхом визнання укладеними додаткових угод подано позов, закінчився, отже немає і предмета спору.
3.  Короткий зміст вимог касаційної скарги
3.1.  Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від  05.12.2019 і постановою Центрального апеляційного господарського суду від  20.02.2020, АТ "Криворізька теплоцентраль" у  касаційній скарзі просить їх скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи касаційну скаргу порушенням судами норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, посилаючись на положення пункту  3 частини 2 статті 287, пункту 1 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України. 
Скаржник зазначає, що предметом спору у справі є внесення змін до  спірного договору шляхом укладення додаткових угод №  4, №  5, №  6, згідно з якими передбачено підвищення вартості послуг з метою подальшого стягнення з відповідача в окремому судовому провадженні заборгованості за надані послуги, що утворилася під час дії договору до звернення до суду із цим позовом.
Заявник касаційної скарги зазначає, що сторони підписали додаткову угоду від  28.10.2019 №  8/4-79-МЕХ, а також що 31.10.2019 АТ "Криворізька теплоцентраль" отримало лист КП "Кривбасводоканал" №  11615 про дострокове припинення дії договору. Проте необхідність розірвання договору сторонами зумовлена виключно технічними змінами на підприємстві відповідача та відсутністю потреби у подальшому наданні позивачем послуг за договором, що змусило позивача припинити надання послуг з обслуговування насосного обладнання відповідача з  01.11.2019.
Водночас скаржник акцентує, що підписуючи додаткову угоду від  28.10.2019                  №  8/4-79-МЕХ, сторони дійшли згоди лише стосовно технічних питань договору щодо припинення обслуговування підвищувальних насосних агрегатів, проте питання щодо внесення змін у вартість послуг і подальшого здійснення їх оплати залишилися неврегульованими між сторонами та не  виконаними відповідачем. 
На думку скаржника, суди не  взяли до уваги, що закінчення договору не  звільняє сторони від відповідальності за його порушення та дійшли помилкового висновку, що предмет спору на час звернення з позовом до суду припинив існувати.
3.2.  КП "Кривбасводоканал", повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, не  скористалося правом на подання відзиву на касаційну скаргу.
4.  Розгляд касаційної скарги і позиція Верховного Суду
4.1.  Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.
4.2.  Як свідчать матеріали справи та установили суди попередніх інстанцій, 09.08.2017 між АТ "Криворізька теплоцентраль" (замовник) і КП "Кривбасводоканал" (виконавець) укладено договір, за умовами пунктів  7.4, 7.6 якого договір набирає чинності з моменту його укладення і діє до  31.12.2017, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх обов`язків, відповідно до умов цього договору. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії одна зі сторін письмово не  заявить про відмову від цього договору з поважних причин.
Суди установили, що позивач звертався до відповідача стосовно внесення змін до договору шляхом підписання додаткових угод, згоди щодо яких між сторонами не  досягнуто.
Крім того, суди установили, що 28.10.2019 під час вирішення спору у суді першої інстанції, між АТ "Криворізька теплоцентраль" і КП "Кривбасводоканал" укладено додаткову угоду №  8/4-79-МЕХ до договору, згідно з пунктом  1 якої у зв`язку із встановленням замовником підвищувальних насосних агрегатів окремо у кожному багатоповерховому будинку, що виключає у подальшому потребу виконавцем обслуговувати насосне обладнання згідно з "Переліком підвищувальних насосів холодної води, встановлених в ТРП АТ "Криворізька теплоцентраль", наведеним у додатку №  1 до договору, сторони дійшли згоди викласти пункт  7.4 договору у  такій редакції: "7.4.  Цей договір набирає чинності з моменту його укладання та діє до  31.10.2019, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх обов`язків відповідно до умов договору".
4.3.  Отже, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що строк укладеного між сторонами договору закінчився 31.10.2019, що унеможливлює внесення до нього змін, тому є підставою для закриття провадження у справі згідно з пунктом  2 частини  1 статті  231 Господарського процесуального кодексу України.
4.4.  За змістом пункту  2 частини  1 статті  231 цього Кодексу господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
4.5.  При цьому за змістом статті  2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не  може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частини  1, 2 статті  4 Господарського процесуального кодексу України).
Отже, у розумінні наведених положень правом на пред`явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом відкриття провадження у справах здійснює захист осіб, права та охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.
Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу передбачено у статті  16 Цивільного кодексу України.
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. 
Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.
У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.
Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
4.6.  Як свідчать матеріали справи, АТ "Криворізька теплоцентраль" звернулося до суду з позовом 08.08.2019 (згідно зі штампом суду на позовній заяві) з вимогою про внесення змін до договору, наголошуючи на наявності між сторонами договору неврегульованих питань щодо розрахунку вартості послуг.
Водночас додаткову угоду №  8/4-79-МЕХ, згідно з якою внесено зміни до пункту  7.4 договору та передбачено, що договір діє до  31.10.2019, підписано сторонами 28.10.2019, тобто після звернення до суду з позовом.
Отже, станом на час підписання між сторонами додаткової угоди від  28.10.2019 №  8/4-79-МЕХ предмет спору не  припинив свого існування.
Аналогічний висновок щодо застосування положень пункту  2 частини  1 статті  231 Господарського процесуального кодексу України викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від  03.10.2018 у  справі №  911/3416/17.
4.7.  Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає передчасним висновок судів попередніх інстанцій про ототожнення у цьому випадку предмета спору та предмета позову, безпідставне залишення поза увагою доводів позивача про наявність між сторонами неврегульованих питань щодо предмета спору, а отже помилковими є висновки судів про наявність підстав для закриття провадження на підставі пункту  2 частини  1 статті  231 Господарського процесуального кодексу України, що має наслідком скасування судових рішень у справі з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Під час нового розгляду судам необхідно урахувати викладене, оцінити правомірність вимог позивача, надати належну оцінку всім доводам учасників справи, навести обґрунтування прийняття або неприйняття відповідних доводів і доказів, а отже і встановити обставини щодо наявності або, навпаки, відсутності підстав для задоволення позову.
5.  Висновки Верховного Суду
5.1.  Згідно зі статтею  236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
5.2.  У частині   2 статті  287 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно зі статтею  300 цього Кодексу суд касаційної інстанції не  має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не  були встановлені у  рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
5.3.  За змістом пункту  2 частини  1 статті  308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
Згідно з частиною  6 статті  310 цього Кодексу підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
6.  Розподіл судових витрат
6.1.  Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не  змінює та не  ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не  здійснюється (частина  14 статті  129 Господарського процесуального кодексу України).
Керуючись статтями  300, 301, пунктом  2 частини  1 статті  308, статтями  314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 
П О С Т А Н О В И В:
1.  Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" задовольнити. 
2.  Постанову Центрального апеляційного господарського суду від  20.02.2020 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від  05.12.2019 у  справі №  904/3444/19 скасувати, справу передати до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не  підлягає.

Головуючий                                                                                                Т.  Б.  Дроботова

Судді                                                                                                             К. М. Пільков
                                                                                                                      
                                                                                                                     Ю. Я. Чумак