ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/15762/19                                              Суддя (судді) першої інстанції: Клочкова Н.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  29 липня 2020 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача:                                        Аліменка В.О.
суддів:                                                                              Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги, -
В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено частково.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Виходячи з приписів п.п. 1, 2 ч. 1  ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, Позивач ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець.
Отримав від відповідача Вимогу, про сплату боргу (недоїмки) № Ф-267629-17 від 14.05.2019р. в розмірі 21 030, 90 грн. зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
18.06.2019р. звернувся до ДФС України зі скаргою № б/н про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-267629-17 від 14.05.2019р.
17.07.2019р. директором департаменту адміністративного оскарження та судового супроводження ДФС України Антоненко І. прийнято рішення про залишення скарги ОСОБА_1 щодо скасування вимоги від 14.05.2019р. про сплату боргу (недоїмки) № Ф-267629-17 в розмірі 21 030, 90 грн. без задоволення.
Позивач вважає, що дана вимога підлягає визнанню протиправною та скасуванню, оскільки обов`язок для сплати єдиного соціального внеску у неї відсутній, так як отримує соціальну допомогу дітям з інвалідністю, а тому не погоджуючись із оскаржуваною вимогою про сплату боргу (недоїмки) звернулася до суду з даним позовом.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає  Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI.
Дія цього  Закону  поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим  Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (ч.1  ст. 2 Закону № 2464-VI).
Частиною другою  ст.2 Закону № 2464-VI  передбачено, що виключно цим  Законом  визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
При цьому, пунктом другим частини першої  статті 1 зазначеного Закону  визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування
Поряд із цим, процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними  Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»  (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена  наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015  (далі - Інструкція).
За приписами п.п. 3 п. 1 розділу ІІ Інструкції, яка кореспондується з п. 4 ч.1  ст. 4 Закону № 2464-VI  визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці.
Таким чином, платниками єдиного податку є будь-які фізичні особи-підприємці незалежно від того, яку вони обрали систему оподаткування.
Відповідно до ч. 4  ст.4 Закону № 2464-VI, особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого  статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до  закону  пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з абзацом 24  статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003  (далі - Закон №1058-IV) пенсіонером визнається особа, яка відповідно до цього  Закону  отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
В силу приписів абз.22  ст.1 цього ж Закону, пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим  Законом  пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом
При цьому, зміст  Закону №1058-IV  вказує на те, що члени сім`ї, які мають право на отримання пенсії особи та, відповідно, отримання статусу пенсіонера, у порядку призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника в солідарній системі згідно з  розділом V вказаного Закону, якщо вони є непрацездатними у розумінні частини другої  статті 36 Закону №1058-IV  та перебували на утриманні померлого годувальника відповідно до частини третьої  статті 36 цього Закону.
Серед непрацездатних членів сім`ї пункт 1 частини другої  статті 36 Закону №1058-IV  визначає чоловіка (дружину), батька, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого  статтею 26 цього Закону.
Разом з тим, абз. 17  статті 1 Закону №1058-IV  також визначено, що непрацездатними особами визнаються особи, які досягли встановленого  статтею 26 цього Закону  пенсійного віку, або осіб з інвалідністю, у тому числі дітей з інвалідністю, а також осіб, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до закону.
Аналіз вищевказаних норм, дає підстави для висновку, що ОСОБА_1 отримує соціальну допомогу дітям з інвалідністю, в силу вимог частини 4 статті 3 закону № 2464-VI є звільненим від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування щодо себе.
Звільнення фізичної особи-підприємця від сплати єдиного внеску можливе при наявності двох визначених умов, зокрема: особа повинна мати статус пенсіонера за віком або інваліда та отримувати відповідно до  закону  пенсію або соціальну допомогу.
Як свідчать матеріали справи ОСОБА_1 отримує державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №814/779/17 зазначено, що сьогоднішній стан системи пенсійного забезпечення, яке здійснюється в межах солідарно-накопичувальної системи загальнообов`язкового державного соціального страхування (першого-другого рівнів), не передбачає прямого взаємозв`язку між розміром сплачених сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що розраховується і сплачується виходячи з нормативного закріплення бази у  статті 7 Закону N 2464-VI, та розміром пенсійних виплат.
Водночас, зважаючи на соціальну солідарність та справедливість у системі соціального захисту, до складу якої входить система пенсійного забезпечення, держава нормативно встановлює передумови щодо визначення пропорційної взаємозалежності між особистою участю особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та рівнем її подальшого пенсійного забезпечення за рахунок вказаної системи фінансування пенсій та інших соціальних виплат. А тому, частина четверта  статті 4 Закону № 2464-VI  передбачає сплату єдиного внеску особою, яка отримує виплати за рахунок системи загальнообов`язкового державного соціального страхування при досягненні віку, визначеного  статтею 26 Закону №1058-IV, виключно на добровільних засадах.
З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що ч. 4  ст. 4 Закону № 2464-VI  встановлює пільги для всіх суб`єктів, які є пенсіонерами за віком, незалежно від того, на підставі якого  закону  особа набула статусу пенсіонера за віком. Цією нормою не визначено обмежень щодо виду пенсії, яку повинна отримувати особа, яка звільняється від сплати єдиного внеску.
Таким чином, сплата єдиного внеску особою, яка отримує виплати за рахунок системи загальнообов`язкового державного соціального страхування може здійснюватися лише на добровільних засадах.          
Проте, контролюючим органом під час формування спірної вимоги не було враховано ту обставину, що позивач є отримує державну сціальну допомогу дітям з інвалідністю, а тому винесена вимога про сплату боргу №Ф-267629-17 від 14.05.2019 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.  315,  316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.  243,  250,  308,  310,  315,  316,  321,  322,  325,  329 КАС України, колегія суддів 
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 лютого 2020 року-  без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

          Суддя-доповідач                                                             В.О. Аліменко

          Судді                                                                                 Л.В. Бєлова

          А.Ю. Кучма
          
Повний текст постанови складено 29 липня 2020 року.