П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

25 вересня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 540/2516/19	
Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
доповідача, судді - Димерлія О.О.
суддів – Єщенка О. В., Танасогло Т.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17 січня 2020 року по справі № 540/2516/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі – відповідач, ГУ ПФУ в Херсонській області), в якому просила: 
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Херсонській області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсійних виплат за період з січня 2017 року по серпень 2018 року, з жовтня 2018 року по квітень 2019 року включно; 
- зобов`язати ГУПФУ в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1  заборгованість з пенсійних виплат за період з січня 2017 року по серпень 2018 року, з жовтня 2018 року по квітень 2019 року включно.
В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що у зв`язку з нерегулярною виплатою пенсії утворилася заборгованість, зокрема, за період з січня 2017 року по серпень 2018 року, з жовтня 2018 року по квітень 2019 року, що стало підставою для звернення до відповідача з заявою про виплату недоотриманої пенсії. 
У листі ГУ ПФУ в Херсонській області від 15 серпня 2019 року № 516/І-99-1 зазначає, що Комісією по соціальному захисту населення виконавчого комітету Каховської міської ради прийнято рішення про припинення усіх видів соціальних виплат у зв`язку з не підтвердженням фактичного місця проживання позивачки, а тому відсутні підстави для виплати пенсії за вказані періоди. 
Позивачка вважає вказану відмову ГУ ПФУ в Херсонській області протиправною, оскільки статтею 49 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" визначено виключний перелік підстав для припинення виплати пенсій, вказана обставина не входить до жодної з них.
За наслідками розгляду зазначеної справи Херсонським окружним адміністративним судом 17 січня 2020 року прийнято рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. 
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 , за період з січня 2017 року по серпень 2018 року, з жовтня 2018 року по квітень 2019 року включно.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 заборгованість з пенсії за період з січня 2017 року по серпень 2018 року включно та з жовтня 2018 року по квітень 2019 включно.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти по справі нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, скаржник не зазначає, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права, а зміст апеляційної скарги повністю дублює зміст відзиву на позовну заяву.(а.с. 45)
В зв`язку з відсутністю клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, апеляційний суд відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.          
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є внутрішньо-переміщеною особою, проживає за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 27 травня 2019 року № 6505-5000131487 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданою Управлінням праці та соціального захисту населення Каховської міської ради.(а.с. 28)
Позивач є пенсіонеркою, який отримує пенсію за віком та перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Херсонській області, що підтверджується довідкою від 17 липня 2019 року. (а.с.30)
Згідно цієї ж довідки позивачці виплачена пенсія за віком з січня 2016 року по грудень 2016 року, у вересні 2018 року, з травня по липень 2019 року.
У період з січня 2017 року по серпень 2018 року, а також з жовтня 2018 року по квітень 2019 року пенсія позивачці не виплачувалась.
На звернення позивачки стосовно виплати заборгованості з пенсії ГУ ПФУ в Херсонській області листом від 15 серпня 2019 року № 516/І-99-1 повідомило, що "засіданням Комісії по соціальному захисту населення виконавчого комітету Каховської міської ради (далі Комісія) прийнято рішення про припинення усіх видів соціальних виплат у зв`язку з не підтвердженням фактичного місця проживання, відповідно до акту обстеження матеріально побутових умов сім`ї від 09.11.2016 року (протокол від 07 грудня 2016 року № 29).(а.с.25-26) 
Наказом управління праці та соціального захисту населення Каховської міської ради (далі УПСЗН) від 15 лютого 2017 року № 13 скасовано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 від 21 червня 2016 року №6505000446 та засіданням Комісії (протокол від 15 лютого 2017 року №7) прийнято рішення про припинення виплата пенсії з 15 лютого 2017 року.
06 липня 2017 року позивачці видана нова довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 06 липня 2017 року за № 0000253435. На засіданні Комісії (протокол від 12 липня 2017 року №30) призначено пенсійні виплати позивачці з 06 липня 2017 року.
За заявою ОСОБА_1 від 30 серпня 2017 року до УПСЗН про зняття з обліку у зв`язку із виїздом за межі фактичного місця проживання, Комісією прийнято рішення (протокол від 06 вересня 2017 року №39) про припинення усіх видів соціальних виплат з 01 вересня 2017 року.
10 липня 2018 року позивачці надано нову довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 10 липня 2018 №0000574738. Комісією прийнято рішення (протокол від 25 липня 2018 №34) про призначення усіх видів соціальних виплат з 10 липня 2018 року.
За заявою від 05 вересня 2018 року до УПСЗН про зняття ОСОБА_1 з обліку у зв`язку із виїздом Комісією прийнято рішення (протокол №42 від 12 вересня 2018 року) про припинення усіх видів соціальних виплат з 08 вересня 2018 року. 
27 травня 2019 року позивачці видано нову довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 27 травня 2019 року №6505-5000131487. Комісією прийнято рішення (протокол від 05 червня 2019 року №23) про виплату ОСОБА_1 усіх видів соціальних виплат з дати звернення до органів Пенсійного фонду, а саме: з 27 травня 2019 року. 
З липня 2019 року пенсія виплачується в поточному режимі, дата виплати 5 число.
Не виплата пенсії у спірний період і стала підставою для звернення з даним позовом до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що не підтвердження фактичного місця проживання не є передбаченою законом підставою для припинення виплати пенсії.
Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
З матеріалів справи убачається, що предметом дослідження по даним спірним правовідносинам є дії ГУ ПФУ в Херсонській області по припиненню виплати позивачці саме пенсії, як окремого виду соціальної виплати, та яка у відповідності до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є щомісячною пенсійною виплатою в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон) виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів ПФУ та накопичувальної системи пенсійного страхування (ст.5 Закону).
Положеннями ч.1 ст.47 Закону (в редакції від 06 грудня 2016 року та на протязі всього часу спірних правовідносин) передбачено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Згідно до ч.1 ст.49 Закону (в редакції на протязі всього часу плину спірних правовідносин) виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду України або за рішенням суду припиняється: 
1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; (Положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року)
2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 
3) у разі смерті пенсіонера; 
4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 
5) в інших випадках, передбачених законом.
Колегія суддів зазначає, що вищенаведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням пенсійних органів є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законами України, тобто, нормативно-правовими актами, прийнятими Верховною Радою України в межах її повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін.
Так, з матеріалів справи убачається, що підставою для первинного припинення виплати пенсії є прийняття рішення про припинення усіх видів соціальних виплат у зв`язку з не підтвердженням фактичного місця проживання позивачки, відповідно до акту обстеження матеріально побутових умов сім`ї від 09 листопада 2016 року.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що ні Закон, який є спеціальним нормативно-правовим актом у даних спірних правовідносинах, ні інші закони України не містять таку підставу для припинення виплати саме пенсії, як - не підтвердження фактичного місця проживання пенсіонера, що свідчить про безпідставність та протиправність припинення відповідачем виплати пенсії ОСОБА_1 з цих підстав.
Конституційний Суд України у Рішенні від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 зазначив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.
Колегія суддів вважає, що наведені висновки належать до врахування і в даних спірних правовідносинах при наданні правової оцінки діям відповідача щодо припинення виплат пенсії позивачці у зв`язку з не підтвердженням її фактичного місця проживання та без прив`язки до тієї обставини, чи перебувала позивачка на території України, чи була за кордоном.
Також, колегія суддів не приймає до уваги посилання ГУ ПФУ в Херсонській області в обґрунтування власної правової позиції на постанову Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».
Відповідно до п.1 ч.1 ст.10 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" Кабінет Міністрів України координує і контролює діяльність органів виконавчої влади щодо вжиття ними необхідних заходів із забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб відповідно до цього Закону.
Частиною 2 ст.20 вказаного закону визначено, що закони та інші нормативно-правові акти України діють в частині, що не суперечить цьому Закону.
Поряд з цим, наведені положення вказаного закону не надають Кабінету Міністрів України повноважень на визначення випадків припинення виплати пенсій. За змістом конституційних норм Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.
Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в рішенні від 03 травня 2018 року у зразковій справі № 805/402/18.
Стосовно періодів часу (які були зазначені в позові) з 06 липня 2017 року по 31 серпня 2017 року та з 10 липня 2018 року по 31 серпня 2018 року колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи (позов та лист ГУ ПФУ в Херсонській області від 15 серпня 2019 року № 516/І-99-1) убачається та сторонами підтверджується, що в період часу з 06 липня 2017 року по 31 серпня 2017 року та з 10 липня 2018 року по 31 серпня 2018 року позивачці було призначено (поновлено), однак, не виплачено пенсійне забезпечення. 
ГУ ПФУ в Херсонській області в листі від 15 серпня 2019 року № 516/І-99-1 зазначило, що ним надіслано клопотання до Пенсійного фонду України щодо виплати заборгованості за вказаний період.
Наведені обставини та з урахуванням положень ч.2 ст.49 Закону, за якими поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону, свідчать про протиправність не виплати у вказаний період пенсії саме з зазначених підстав.
Крім того, в обґрунтування власної правової позиції щодо правомірності не виплати ОСОБА_1 пенсії за період з 01 вересня 2017 року по 09 липня 2018 року та з 01 жовтня 2018 року по 30 квітень 2019 року включно, відповідач посилався на заяви позивача від 30 серпня 2017 року та від 05 вересня 2018 року про зняття з обліку у зв`язку з виїздом.
Разом з тим, як було зазначено вище, визначений ч.1 ст.49 Закону ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням пенсійних органів є вичерпним та не передбачає можливість припинення виплати пенсії в зв`язку з виїздом, зокрема за кордон або в іншу місцевість, що свідчить про необґрунтованість припинення відповідачем виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01 вересня 2017 року по 09 липня 2018 року та з 01 жовтня 2018 року по 30 квітень 2019 року включно з вказаних підстав, а інших обґрунтувань припинення виплати пенсії ГУ ПФУ в Херсонській області ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного провадження, зазначено не було.
Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведений висновок суду. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки в суді першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.
Згідно ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Підсумовуючи усе викладене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а рішення або ухвала суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329  КАС України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17 січня 2020 року по справі № 540/2516/19 за позовом ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін .
Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Головуючий суддя 	 	Димерлій О.О.	
Судді	    	Танасогло Т.М.    Єщенко О.В.