Ухвала
Іменем України
 
23 липня 2020 року
м. Київ
Справа № 758/12713/19
Провадження № 51-3442 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 21 квітня 2020 року про відмову у відкритті провадження,
встановив:
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні заяви захисника ОСОБА_4 про відвід прокурора у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
На вказану ухвалу захисник ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, за результатом розгляду якої Київський апеляційний суд ухвалою судді-доповідача від 21 квітня 2020 року відмовив у відкритті апеляційного провадження.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 порушує питання про скасування вказаної ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Вважає, що оскільки КПК України не містить прямої заборони оскарження ухвали суду про відмову у задоволенні заяви про відвід, то суддя апеляційного суду безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження. 
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом. 
Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Тобто КПК України не передбачає можливості окремого оскарження ухвали про відмову в задоволенні заяви про відвід прокурора, постановленої в ході судового провадження в суді першої інстанції. 
Відповідно до ч.4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, апеляційний суд встановив, що указана вище ухвала суду першої інстанції не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, а тому обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження, з чим погоджується і колегія суддів касаційного суду.
Отже, з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень й інших документів убачається, що підстав для її задоволення немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 21 квітня 2020 року.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді
 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                          ОСОБА_3