Ухвала                                                 
14 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 727/7357/17
провадження № 61-44387ск18
Верховний Суд у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії рішення Шевченківського районного суду 
м. Чернівці від 12 квітня 2018 року та постанови Чернівецького апеляційного суду від 07 серпня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні приватною власністю,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 19 вересня 2018 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, 
в якій просила скасувати рішення Шевченківського районного суду 
м. Чернівці від 12 квітня 2018 року та постанови Чернівецького апеляційного суду від 07 серпня 2018 року, та ухвалити нове про відмову 
у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою Верховного Суду від 26 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження за зазначеною касаційною скаргою. 
ОСОБА_1 14 липня 2020 року подала до суду касаційної інстанції клопотання про зупинення дії рішення Шевченківського районного суду 
м. Чернівці від 12 квітня 2018 року та постанови Чернівецького апеляційного суду від 07 серпня 2018 року.
На обґрунтування поданого клопотання заявник посилається на те, що 
у червні 2020 року у цивільній справі № 727/3987/20 ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про стягнення збитків за упущену вигоду, в якому посилається на рішення Шевченківського районного суду 
м. Чернівці від 12 квітня 2018 року.
Заявник вважає, що посилання ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 квітня 2018 року при вирішенні позовних вимог по справі № 727/3987/20, можуть призвести до настання незворотних та негативних для ОСОБА_1 наслідків.
Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 10 вересня 2020 року справу передано 
в провадження судді-доповідача Коломієць Г. В. 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Згідно з частинами першою та другою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала.
Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності ускладнення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, підтверджені певними доказами.
Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади 
і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Зазначене також визначено положенням статті 129-1 Конституції України.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
Отже, враховуючи обов`язковість судового рішення, клопотання про зупинення його виконання або зупинення його дії має бути достатньо обґрунтованим та відповідати законодавчо закріпленим гарантіям врахування прав та інтересів усіх учасників справи, забезпечувати збалансованість їх інтересів.
Ураховуючи наведене, а також те, що оскарження судового рішення 
в касаційному порядку не є безумовною підставою для зупинення його виконання або зупинення його дії судом касаційної інстанції, у задоволенні клопотання про зупинення виконання рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 квітня 2018 року та постанови Чернівецького апеляційного суду від 07 серпня 2018 слід відмовити, оскільки 
ОСОБА_1 не навела переконливих доводів того, що невжиття заходів зупинення дії судового рішення може призвести до будь-яких негативних наслідків.
Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 квітня 2018 року та постанови Чернівецького апеляційного суду від 07 серпня 2018 року залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                            Г. В. Коломієць