ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 серпня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 340/1375/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Чабаненко С.В.,
                               суддів:  Чумака С.Ю., Юрко І.В.,     
за участю секретаря судового засідання Сколишева О.О.  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.05.2020 р. в адміністративній справі №340/1375/20 за позовом   ОСОБА_1  до  Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Південно-Східного міжрегіонального управління Міністертва юстиції (м.Дніпро),   третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області       про визнання протиправною та  скасування постанови,- 

ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Південно-Східного міжрегіонального управління Міністертва юстиції (м.Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 13.04.2020 про закінчення виконавчого провадження №33841302.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду  від 18 травня 2020 року в задоволені позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно якої він, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
Справу розглянуто в порядку письмового провадежння за наявними в матеріалах справи доказми, відповідно до приписів ст. 311 КАС України.
Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, 06.08.2012 року Кіровським районним судом м. Кіровограда видано виконавчий лист № 2а-141/10, в якому зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в місті  Кіровограді здійснити перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 у розмірі, встановленому ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 18 травня 2009 року виходячи з розміру 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком, визначеного відповідно до ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період, та перерахунок додаткової пенсії ОСОБА_1 у розмірі, встановленому ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 18 травня 2009 року, виходячи з розміру 75 % від розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного відповідно до статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період (а.с.27-28).
13.08.2012 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області Крикун О.М. відкрито виконавче провадження № 33841302 з примусового виконання вище вказаного виконавчого листа (а.с.26).
          Як вбачається з листа  УПФУ в м. Кіровограді Кіровоградської області від 18.09.2014 року №7515/08-21 ОСОБА_1 проведено нарахування за розпорядженням за період з 18.05.2009 року по 30.06.2009 рік, з 22.01.2010 року по 22.07.2011 року, нарахована сума становить 98306,10 грн., та за період з 01.07.2009 року по 21.01.2010, нарахована та виплачена сума становить 25123,14 грн. (а.с.33).
13.04.2020 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №33841302 (а.с.43-45), з посиланням на те, що рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда у справі №2а-141/10, має зобов`язальний характер, спрямоване на зобов`язання УПФУ в м. Кіровограді вчинити дії щодо перерахунку пенсії стягувача та не містить жодних посилань щодо наявності обов`язку УПФУ в м. Кіровограді виплатити перераховану пенсію на користь стягувача. Також, зазначено, що відповідно до листа УПФУ м. Кіровограда №7515/08.21 від 18.09.2014 позивачу проведено перерахунок пенсії та нараховано 98306,10 грн. відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Факт виконання рішення підтверджується згідно матеріалів виконавчого провадження, а саме: копією розпорядження №206188 від 22.05.2012 на виконання рішення суду по справі №2а-141/10 та листами, які надійшли до відділу примусового виконання рішень про відповідне виконання. 
Крім того, в ході проведення виконавчих дій встановлено, що станом на сьогоднішній день існує два рішення суду, що набрали законної сили  по суті тих самих правовідносин по справі №2а0141/10 рішення зобов`язального характеру, відповідно до якого здійснено перерахунок пенсії, та рішення по справі №404/125/16 щодо стягнення цієї ж суми не виплаченої пенсії. За таких обставин, рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда виконано в повному обсязі згідно з виконавчим документом.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірна постанова про закінчення виконавчого провадження, відповідає вимогам та принципам, передбаченим у частині 2 статті 2 КАС України, оскільки прийнята обґрунтовано та з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому скасуванню не підлягає.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1   ст. 129-1 Конституції України   визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Також, згідно із ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
В даному випадку спірні правовідносини регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. №1404-VІІІ      (далі - Закон №1404-VІІІ).
Так, згідно зі    ст.1 Закону №1404-VІІІ, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) -  це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені      Конституцією України, цим      Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього     Закону     підлягають примусовому виконанню.
Згідно      ст.5 Закону №1404-VІІІ     примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим     Законом     випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців визначені     статтею 18 Закону №1404-VІІІ, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим     Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з ч.ч.1, 2  ст.63 Закону №1404-VІІІ   за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою       статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
При цьому згідно п.9 ч.1 ст.39 вказаного Закону   виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
В свою чергу з матеріалів справи вбачається, що 24.06.2019 державним виконавцем в межах виконавчого провадження №33841302 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", яка позивачем оскаржена в судовому порядку.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.09.2019 у справі №340/1812/19   адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області  задоволено частково. Визнано неправомірною та скасовано постанову відділу ПВР управління ДВС ГУЮ у Кіровоградській області від 24.06.2019 року у виконавчому провадженні №33841302 про повернення виконавчого листа від 06.08.2012 року №2а-141/10 стягувачеві (а.с.34-37). 
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.12.2019 року за результатами апеяційного перегляду рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2019 року у справі № 340/1812/19 останнє змінено, а саме визнано протиправною та скасовано постанову відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 24.06.2019 року у виконавчому провадженні №33841302 про повернення виконавчого листа від 06.08.2012 року №2а-141/10 стягувачу (а.с.38-41).
Зазначене судове рішення набрало законної сили 11 грудня 2019 року.
Відповідно до   статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Згідно ч.4  ст.78 КАС України   обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Крім наведеного ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до Кіровоградського об`єднаного УПФ України Кіровоградської області, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Відділ примусового виконання рішень управління ГТУЮ у Кіровоградській області про визнання неправомірною бездіяльності, зобов`язання виконати рішення суду, стягнення заборгованості з виплати пенсії, відшкодування моральної шкоди.
Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 липня 2016 року у справі №404/125/16-а (2-а/404/68/16) в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено (а.с.62-64).
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року зазначена постанова скасована, позов задоволено частково. Стягнуто з Кіровоградського об`єднаного УПФ України Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 18.05.2009 року по 22.07.2011 року в розмірі 98306 грн. 10 коп. (а.с.65-66).  В зазначеній постанові суд апеляційної інстанції встановив, що вимоги щодо стягнення сум за спірний період позивачем не заявлялися. Розрахунок суми належної позивачу за спірний період, судами не здійснювався. Питання щодо зміни способу виконання постанови із зобов`язання здійснити позивачу перерахунок пенсії на стягнення конкретної суми пенсії є зміною постанови по суті, виходом за межі позовних вимог та вирішення питання, що не були предметом дослідження судами всіх інстанцій при розгляді справи. Таким чином, вимога щодо стягнення заборгованості з виплати пенсії повинна бути самостійним предметом спору. Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість з виплати пенсії за період з 18.05.2009 року по 22.07.2011 року складає 98306 грн. 10 коп. і ця сума підлягає стягненню з Кіровоградського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 .
Таким чином, суд апеляційної інстанції у своєму рішенні по справі №404/125/16                               (2-а/404/68/16), яке набрало законної сили 26.10.2016 року, встановив, що за позивачем рахується заборгованість перерахованої  проте не виплаченої пенсії саме за період з 18.05.2009 року по 22.07.2011 року в розмірі 98306 грн. 10 коп. на виконання виконавчого листа №2-а-141/10 від 06.08.2012 виданого Кіровським районним судом м. Кіровоград.
Отже, обставини, встановлені рішенням Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2016  №404/125/16-а  (2-а/404/68/16) є преюдиційними для вирішення справи №340/1812/19, а також даної справи.
Відтак, одні і ті самі спірні правовідносини, які виникли між ОСОБА_1  та УПФ України Кіровоградської області врегульовано судовими рішеннями, а саме, по справі №2а-141/10 рішення зобов`язального характеру відповідно до якого перерахована пенсія та рішення по справі №404/125/16 (2-а/404/68/16)  щодо стягнення цієї ж не виплаченої пенсії.  
На виконанні у відповідача перебувало виконавче провадження №33841302 щодо примусового виконання виконавчого листа №2а-141/10 виданого 06.08.2012 Кіровським районним судом м. Кіровограда.
В постанові по справі №340/1812/19 апеляційний суд дійшов висновку, що резолютивна частина рішення  Кіровського районного суду м. Кіровограда у справі №2а-141/10 має лише зобов`язальний характер, оскільки спрямоване на зобов`язання УПФУ в м. Кіровограді вчинити дії щодо перерахунку пенсії позивача. При цьому, рішення суду не містить жодних посилань щодо зобов`язання УПФУ в м. Кіровограді виплатити або стягнути з відповідача перераховану пенсію на користь ОСОБА_1 .
При цьому апеляційним судом встановлено, що відповідно до листа УПФУ м. Кіровограда №7515/08.21 від 18.09.2014 позивачу проведено перерахунок пенсії та нараховано 98306,10 грн. відповідно до ст.ст.50,   54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда по справі №2а-141/10 взагалі було виконано в повному обсязі.
З урахуванням викладеного та приписів ст. 77, ст. 78 КАС України колегія  суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що судовими рішенням встановлено виконання в повному обсязі відповідачем рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда по справі №2а-141/10.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що постановою Вищого адміністративного суду від 10 квітня 2012 року, прийнятої за наслідками перегляду постанови Кіровського районного суду міста Кіровограда від 21 січня 2010 року та постанови Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 березня 2011 року було  змінено постанову  Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 березня 2011 року в частині періоду перерахунку пенсії ОСОБА_1 , та період перерахунку з 1 липня по 31 грудня 2009 року та з 1 січня по 21 січня 2010 року змінено на період з18 травня 2009 року, тобто необмежено в часі період перерахунку пенсії, що не враховано державним виконавцем під час вирішення питання щодо закриття виконавчого провадження, адже відповідач має продовжувати здійснення контролю за виконанням судового рішення у справі № 2а-141/10. 
Колегія суддів зауважує, що в подальшому, тобто після 22.07.2011 року, взаємовідносини між позивачем та органом Пенсійного фонду України не були предметом дослідження у зазначених вище судових справах, отже твердження позивача щодо порушення його прав у зв`язку з неналежним розрахунком  його пенсійних виплат після зазначеної дати не може бути предметом перевірки під час здійснення виконавчого провадження № 33841302. Окремо колегія суддів зазначає, що позивач не звертався до суду із заявою про роз`яснення судового рішення, зокрема щодо перводу виникнення заборгованості з виплати пенсії.  
Проте, колегія суддів вважає неспроможними такі доводи з огляду на зміст судового рішення у справі № 404/125/16-а(2-а/404/68/16), що набрало законної сили 26.10.2016 року, яким визначено період, за який виникла заборгованість з виплати пенсії позивачеві, а саме з 18.05.2019року по 22.07.2011 року.
З огляду на вказане колегія суддів вважає, що пенсійним органом рішення суду у справі № 2а-141/10 виконано в повному обсязі відповідно до її змісту, оскільки судовим рішенням у справі адміністративного судочинства можуть бути захищені лише порушені права і свободи позивача щодо спірного періоду, який був предметом судового розгляду.
Захист прав позивача на майбутнє в рамках адміністративного судочинства не передбачений. Орган Пенсійного Фонду повинен нараховувати та виплачувати пенсії відповідно до чинного на час здійснення таких дій законодавства, а не довічно як вважає заявник. Тобто, якщо після прийняття судового рішення щодо перерахунку пенсії у певному розмірі змінилось законодавство щодо нарахування та розміру такої пенсії, то орган ПФУ після набрання законної сили новим Законом повинен виплачувати пенсію відповідно до вимог діючого на час пенсійної виплати законодавства, а не згідно постанови суду.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що 19 червня 2011 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14 червня 2011 року № 3491-VI, яким «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4 такого змісту: «Установити, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік».
На виконання вказаного Закону Кабінетом Міністрів України 6 липня 2011 року прийнято постанову № 745, якою вказані порядок та розміри визначені, у зв`язку з чим органами Пенсійного фонду України проводиться перерахунок пенсій, зокрема, призначених на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
З наявних у справі доказів, наданих відповідачем, зокрема, розпорядження від 22.05.2012 року № 206188 вбачається, що обмеження періоду перерахунку пенсії відповідачем здійснено після змін у законодавстві, яким врегульовано спірні правовідносини, про що вище зазначив суд апеляційної інстанцї. 
З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.
Згідно частини статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.287, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.05.2020 р. в адміністративній справі №340/1375/20 - залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 328 - 329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко