КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
23 червня 2020 року
 
м. Київ
 
справа №761/43515/19
 
провадження № 22-ц/824/6522/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді - Кравець В.А.(суддя-доповідач),
суддів - Мазурик О.Ф. Махлай Л.Д.
за участю секретаря судового засідання - Парфенюк В.А.
 
учасники справи:
 
позивач  -   ОСОБА_1 
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» треті особи - Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу            м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 
 
на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 лютого 2020 року у складі судді Пономаренко Н.В.
 
у справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна про  визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про  визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 лютого 2020 року позов залишено без розгляду.
Не погоджуючись з указаною ухвалою, 11 березня 2020 року позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.
Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що разом з позовною заявою ОСОБА_1 було направлено до суду засобами поштового зв`язку заяву про розгляд справи у відсутність позивача та заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача.
У матеріалах справи акт про відсутність будь-яких документів при розкритті конверта з матеріалами позовної заяви відсутні, такий акт також не надходив стороні позивача.
Зауважує, що на його адресу надходила судова повістка лише один раз про призначення судового засідання на 25 лютого 2020 року, коли в матеріалах справи вже були наявні заяви про розгляд справи у відсутність позивача та його представника.
Інші учасники справи не скористалися своїм процесуальним правом на подачу до суду відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, своїх представників не направили, клопотання про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходили.
Позивач до апеляційної скарги долучив заяви про розгляд апеляційної скарги за відсутності позивача та його представника.
Інші учасники справи причини своєї неявки у судове засідання не повідомили.
Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності всіх учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції керувався положеннями  статей 131, 200, 257, 260 ЦПК України та виходив того, що позивач ОСОБА_1 належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи на                         17 грудня 2019 року та 25 лютого 2020 року, проте, у судове засідання повторно не з`явився, свого представника до суду не направив, про поважність причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у свою відсутність до суду не надав.
Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Проте, ухвала суду не відповідає вказаним нормам, що згідно статті 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За вимогами статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик, а судові повідомлення - судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
Згідно частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Отже, правом на залишення позовної заяви без розгляду суд наділений лише у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача, яка у такому разі визначається як друга поспіль неявка, при ненадходженні від позивача заяви про розгляд справи за його відсутності.
Оскаржуваною ухвалою суду залишено без розгляду позовну заяву  ОСОБА_1 з підстав його повторної неявки в судове засідання та ненадходження від позивача заяви про розгляд справи за його відсутності.
Дійсно, у судові засідання, призначені на 17 грудня 2019 року та 25 лютого 2020 року, ані позивач, ані його представник не з`явилися.
Відповідно до довідки, складеної секретарем судового засідання Ганущак А.М., у зв`язку з неявкою у судове засідання від 17 грудня 2019 року, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснювалось (а.с. 25).
З матеріалів справи вбачається, що судову повістку про призначення судового засідання на 17 грудня 2019 року ОСОБА_1 отримав особисто 18 грудня 2019 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 33).
Отже, про судове засідання, призначене на 17 грудня 2019 року позивачеві стало відомо лише 18 грудня 2019 року, тобто з порушенням строку, визначеного частиною п`ятою статті 128 ЦПК України.
Про судове засідання, призначене на 25 лютого 2020, позивач у відповідності до вимог чинного законодавства повідомлений не був, у матеріалах справи відсутні докази його належного повідомлення, оскільки конверт із вкладенням про призначення судового засідання на 25 лютого 2020 року повернуто із зазначенням причини повернення: «неправильно зазначена (відсутня) адреса одержувача».
Окрім того, у позовній заяві зазначено, що до заяви долучено заяву про розгляд справи у відсутність позивача та заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, які фактично у матеріалах справи відсутні.
Відповідно до пункту 2, 6 Розділу ІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України 20.08.2019  №814 (в редакції, чинній на час відкриття провадження), відповідальний працівник суду у день надходження кореспонденції перевіряє цілісність конверта (пакета), відповідність адресування, із дотриманням правил безпеки розкриває конверт (пакет), перевіряє відповідність вкладень опису (наявність додатків до документа).
Конверти (пакети), в яких надходять документи, приєднуються до одержаних документів. У разі одержання документів у пошкодженій упаковці, або якщо при відкритті конверта (пакета) виявлено відсутність будь-якого документа чи додатка до нього, про це складається акт (додаток 1) у двох примірниках, один з яких надсилається відправнику, а другий додається до вхідних документів.
Акт про відсутність будь-якого додатка (документа), про який зазначено у позовній заяві, матеріали справи не містять, також як і не містять акта про втрату документа, передбаченого пунктом 10 цього Розділу.
За викладених обставин, помилковим є висновок суду першої інстанції про повторність неявки позивача у судове засідання за відсутності повідомлення про причин такої неявки та/або заяви про розгляд справи без його участі, оскільки у матеріалах справи не міститься жодного доказу про належне повідомлення ОСОБА_1 про судові засідання, призначені на 17 грудня 2019 року та 25 лютого 2020 року.
Окрім того, у матеріалах справи з невідомих та невстановлених причин відсутні заяви про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, які зазначені в якості додатків до позовної заяви, а також відповідний акт про відсутність таких документів при надходженні до суду, що є порушенням вимог Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України.
Згідно частини третьої статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. 
Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (частина перша статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя. У доктрині Європейського суду з прав людини та його практиці «право на суд» передбачено, зокрема, що особа повинна мати доступ до незалежного, неупередженого та компетентного суду. 
У своєму рішенні в справі «Голдер проти Сполученого Королівства», 1975 р. суд відзначив: «Було б неприйнятним, на думку Суду, якби ч. 1 ст. 6 детально визначала процесуальні гарантії сторонам у судовому провадженні, не забезпечивши, насамперед, того, без чого користування такими гарантіями було б неможливим, а саме: доступу до суду. Характеристики «справедливості, публічності та оперативності судового провадження були б марними за відсутності судового провадження». Тож право на доступ до правосуддя має дуже важливе значення і без сумніву його необхідно вважати засадою.
Виходячи з наведеного, колегія суддів доходить висновку, що місцевий суд, залишаючи без розгляду позовну заяву, порушив норми процесуального права, оскільки помилково уважав неявку позивача в судове засідання, призначене на 25 лютого 2020 року, повторною з огляду на те, що доказів на підтвердження належного повідомлення             ОСОБА_1 про судові засідання, призначені по даній справі, матеріали справи не містять, а тому підстави для залишення позову без розгляду на час постановлення такої ухвали були відсутні.
Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час перегляду оскаржуваної ухвали та є обґрунтованими.
Таким чином, з вищенаведених підстав колегія суддів не погоджується з постановленою ухвалою та уважає, що відповідно до вимог статті 379 ЦПК України остання підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -
 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 лютого 2020 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена  протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.
 
 Повне судове рішення складено «24» червня 2020 року.

Головуючий                                                                             В.А. Кравець
 
Судді                                                                                          О.Ф. Мазурик
 
                                                                                                                Л.Д. Махлай