ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
іменем   України
           
17 серпня 2020 року  
м. Харків

справа № 610/279/20
провадження № 22-ц/818/3628/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Котелевець А.В.,
суддів - Маміної О.В., Яцини В.Б.,
за участю секретаря - Кравченко О.О.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
представник позивача - ОСОБА_2 ,
відповідач - ОСОБА_3 ,
представник відповідача - ОСОБА_4 , 

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 13 травня 2020 року в складі судді Купіна В.В.,

у с т а н о в и в:

В лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та просила визнати спільною сумісною власністю подружжя, наступне майно: гараж площею 24,9 кв м, який знаходиться в АДРЕСА_1 ; садовий будинок з надвірною спорудою за АДРЕСА_2 ; 1/2 частку будинку загальною площею 126,1 кв м та земельної ділянки площею 0,0383 га, які розташовані за адресою АДРЕСА_3 , Також просила, визнати право власності на Ѕ частину вказаного майна за нею; встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 в період з 14 квітня 2010 року по 26 січня 2019 року; визнати договір купівлі-продажу автомобіля КІА SPORTAGE державний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2008, укладений 15 червня 2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , дійсним та визнати вказаний автомобіль спільною сумісною власністю її та відповідача; зобов`язати відповідача сплатити вартість вказаного автомобіля в сумі 9000 доларів США, що еквівалентно 72 000 грн.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 13 травня 2020 року позов залишено без розгляду. 

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачка повторно не з`явилася в судове засідання, не повідомила про причини неявки та від неї не надходила заява про розгляд справи за її відсутності.

25 травня 2020 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 

Апеляційна скарга мотивована тим, що 03 лютого 2020 року вона звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області з вказаним позовом. Ухвалою суду першої інстанції від 13 лютого 2020 року по справі відкрито провадження та судове засідання призначене підготовче на 10 березня 2020 року. Зазначає, що 10 березня 2020 року вона та її представник заявилися до суду, але судове засідання не відбулося з причин неявки та подання клопотання представника відповідача про перенесення справи на іншу дату тому підготовче судове засідання було відкладене на 07 квітня 2020 року. З телефонної розмови з помічником судді Купіна В.В. на передодні судового засідання їй стало відомо, що 07 квітня 2020 року справа розглядатись не буде у зв`язку з встановленим постановою Кабінет Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України короновірусу СОVID-19» карантином. Наступне судове засідання було призначене на 13 травня 2020 року. В день розгляду справи вона зателефонувала секретарю судді Купіна В.В., яка повідомила, що справа розглядатися не буде з тих самих причин, що і попереднє судове засідання, заяву про відкладення розгляду справи подавати до суду немає потреби. Однак, 19 травня 2020 року вона отримала ухвалу суду першої інстанції від 13 травня 2020 року про залишення її позову без розгляду. Вважає, що вказана ухвала суду першої інстанції від 13 травня 2020 року суперечить постанові Кабінета Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України короновірусу СОVID-19», а тому підлягає скасуванню. Крім того, порушення встановленого режиму карантину є небезпечним для її малолітніх дітей, які проживають разом з нею. 

08 липня 2020 року ОСОБА_4 - представник ОСОБА_3 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін. 

Відзив мотивовано тим, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм процесуального права. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновки суду не спростовують. 

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (пункт 6 частини першої статті 374 ЦПК України). 

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. 

Матеріали справи свідчать, що 03 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 13 лютого 2020 року по справі відкрито провадження та призначене підготовче судове засідання на 10 березня 2020 року на 13 год. 00 хв.

10 березня 2020 року розгляд справи відкладено на 07 квітня 2020 року у зв`язку з клопотанням відповідача про відкладення розгляду справи. 

07 квітня 202 року та 13 квітня 2020 року розгляд справи відкладався у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. 

ОСОБА_7 належним чином повідомлялась про вказані судові засідання, що підтверджується зворотними рекомендованими повідомленнями про вручення судової повістки та розпискою (а. с. 55, 91, 105, 109).

Відповідно до частини першої  статті  16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналогічна норма міститься у статті 4 ЦПК України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Судові процедури повинні бути справедливими, особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Крім того, з 12 березня 2020 року постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 (з наступними змінами) на усій території України установлено карантин, а 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID19)» (далі Закон № 540-ІХ), яким у пункті  3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19),строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170,178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Зазначені зміни набули чинності з моменту опублікування Закону № 540-ІХ, тобто з 02 квітня 2020 року, проте зміни не встановлюють нових обов`язків, не скасовують і не звужують прав учасників судового процесу, не обмежують їх використання, а тому мають зворотну силу, тобто поширюються на правовідносини, пов`язані зі здійсненням судочинства у всіх справах, у тому числі і тих, які вже знаходяться на розгляді в суді.

На час вирішення судом першої інстанції питання про залишення без розгляду позову ОСОБА_8 карантин на всій території України було встановлено постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року. 

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією (у тому числі у м. Києві). Зокрема, дозволено: з 22 травня 2020 року регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні; з 25 травня 2020 року перевезення пасажирів метрополітенами.

Наведене свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції, з урахуванням доводів ОСОБА_1 викладених в апеляційній скарзі, про залишення без розгляду позовної заяви є помилковим. 

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права (пункти 4 частини першої статті 379 ЦПК України).

З огляду на викладене, ухвала Балаклійського районного суду Харківської області від 13 травня 2020 року підлягає скасуванню з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 

Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 13 травня 2020 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. 

Повне судове рішення складено 18 серпня 2020 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді О.В.Маміна 
                                                В.Б.Яцина