ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 р.	Справа № 520/13047/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Донець Л.О. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., м. Харків, повний текст складено 04.02.2020 року у справі № 520/13047/19
          за позовом       ОСОБА_1  
          до      Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області              
          про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  (далі – позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – відповідач), в якому просила суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо незарахування страхового стажу за період з 01.04.2004 р. по 31.12.2006 р. та доплати до мінімального розміру страхового внеску, зроблену за 2004 р. у розмірі 1958,00 грн., ОСОБА_1 , починаючи з 13.07.2018 р.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням страхового стажу за період з 01.04.2005 р. по 31.12.2006 р. та доплати до мінімального розміру страхового внеску, зроблену за 2004 р. у розмірі 1958,00 грн., починаючи з 13.07.2018 р.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду України від 04.02.2020 року у задоволенні вказаного адміністративного позову відмовлено.
Позивач не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду України від 04.02.2020 року у справі №520/13047/19 та прийняти постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що нею своєчасно сплачувались страхові внески та подавались звіти, а тому відповідачем протиправно відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням страхового стажу за період з 01.04.2005 р. по 31.12.2006 р. та доплати до мінімального розміру страхового внеску, зроблену за 2004 р.
Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що в період з 03.07.2003 року по 05.01.2015 року позивач здійснював підприємницьку діяльність на умовах сплати єдиного податку та перебував на обліку в органах Пенсійного фонду України як платник єдиного соціального внеску у місті Первомайськ Луганської області.
Позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 19.01.2018 року №836, виданою Управлінням праці та соціального захисту населення Вовчанської районної державної реєстрації.
З 13.07.2018 року позивачу призначено пенсію за віком в Чугуївському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області, правонаступником якого тепер є Головне управління Пенсійного фонду України Харківської області. 
Позивач вважає, що згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу їй протиправно не було враховано страховий стаж за період з 01.04.2005 року по 31.12.2006 року, також не було враховано суму доплати до мінімального страхового внеску за 2004 рік при призначенні пенсії.
27.03.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Чугуївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про перерахунок пенсії із зарахуванням страхового стажу за період з 01.04.2005 р. по 31.12.2006 р. та доплати до мінімального розміру страхового внеску, зроблену за 2004 р.
Листом Чугуївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 12.074.2019 року № 82-Б/1 позивача повідомлено, що  вказані нею періоди не зараховані до страхового стажу, оскільки згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування в індивідуальних відомостях відсутня сплата страхових внесків (а.с.21).
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності дій відповідача щодо незарахування ОСОБА_1 страхового стажу за період з 01.04.2004 р. по 31.12.2006 р. та доплати до мінімального розміру страхового внеску за 2004 р. на підставі даних персоніфікованого обліку, оскільки позивачем належним чином не підтверджено підстави для врахування вказаних періодів до страхового стажу при призначенні пенсії.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Так, спірні відносини виникли з питання незарахування відповідачем страхового стажу за період з 01.04.2005 р. по 31.12.2006 р. та доплати до мінімального розміру страхового внеску, зроблену за 2004 р. у розмірі 1958,00 грн., ОСОБА_1 , починаючи з 13.07.2018 р., тобто з часу призначення пенсії. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5) у позивача за період з 01.04.2005 по 31.12.2006 відсутня сплата страхових внесків (а.с.22-24).
Колегією суддів встановлено, що 27.03.2019 року ОСОБА_1 зверталась до Чугуївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області) із заявою довільної форми про перерахунок пенсії із зарахуванням страхового стажу за період з 01.04.2004 р. по 31.12.2006 р. та доплати до мінімального розміру страхового внеску, зроблену за 2004 р. (а.с.136).
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" врегульовані Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок).
Відповідно до п. 4.1 розділу IV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).
Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
Згідно положень п.4.3 Порядку, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.
На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що форма поданої позивачем заяви про перерахунок пенсії відповідає вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки містить всю необхідну інформацію щодо оспорюваних позивачем періодів незарахування страхового стажу для розгляду її по суті, а отже вказана заява підлягала розгляду відповідачем із прийняттям відповідного рішення про перерахунок пенсії або відмову у перерахунку пенсії.
Між тим, на вказану заяву позивача пенсійним органом було надано лист від 12.04.2019 року № 82-Б/1, яким повідомлено, що період з 01.04.2005 р. по 31.12.2006 р. не зарахований до страхового стажу позивача, оскільки за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування в індивідуальних відомостях відсутня сплата страхових внесків за вказаний період щодо ОСОБА_1 (а.с.21).
Колегія суддів зазначає, що відповідач, надавши відповідь позивачу у формі листа на заяву про перерахунок пенсії  від 27.03.2019 року, дів не у спосіб, передбачений приписами Порядку №22-1.
Колегія суддів зазначає, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, у відносинах має дотримуватися принципу «належного урядування». Принцип "належного урядування" передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії»).
Таким чином, вказаний лист не може бути рішенням, прийнятим за результатом розгляду заяви про перерахунок пенсії.
Посилання представника відповідача в суді апеляційної інстанції щодо розгляду заяви позивача від 27.03.2019 року в порядку Закону України «Про звернення громадян», колегія  суддів вважає необґрунтованими з таких підстав.
Відповідно до змісту абзацу 2 частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України  суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.
При цьому, колегія суддів зазначає, що фактичною підставою бездіяльності відповідача щодо перерахунку пенсії із зарахуванням страхового стажу за період з 01.04.2005 по 31.12.2006 є відсутність сплати страхових внесків згідно відомостей про застраховану особу, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування первинні документи щодо сплати яких позивачкою втрачені через непідконтрольність м. Первомайськ Луганської області (місце попередньої реєстрації позивача) на теперішній час.
Відповідно до ч.  2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія),  з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Перевіривши дії/бездіяльність відповідача на відповідність вимогам ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів дійшла висновку, що відповідач при розгляді заяви ОСОБА_1 від 27.03.2019 року діяв не у спосіб, що визначений чинним законодавством.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо належного розгляду заяви ОСОБА_1 від 27.03.2019 року про перерахунок пенсії та прийняття відповідного рішення.
Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
В справі «East/West Alliance Limited» проти України» (№ 19336/04) Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа №30210/96).
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003). 
Оскільки питання перерахунку пенсії віднесено до виключної компетенції відповідача, враховуючи відсутність прийнятого у відповідності до вимог законодавства рішення за наслідком розгляду заяви позивача, в даному випадку, колегія суддів дійшла висновку, що ефективним способом захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері для забезпечення належного судового захисту у тій мірі, яка є необхідною у даному конкретному випадку, є визнання протиправною бездіяльності, що полягає у нерозгляді заяви позивача від 27.03.2019 року у встановлений Порядком №22-1 спосіб, та неприйняття належного рішення з питання проведення перерахунку пенсії позивачу, а тому наявні підстави для покладення обов`язку на  відповідача розглянути заяву позивача від 27.03.2019 року із прийняттям відповідного рішення з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції. 
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду України від 04.02.2020 року у справі №520/13047/19 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2020 року у справі №520/13047/19  скасувати.
Прийняти  постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 27.03.2019 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області розглянути заяву   ОСОБА_1 від 27.03.2019 року з прийняттям відповідного рішення  з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції.
В іншій частині позову відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	О.М. Мінаєва	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Я.М. Макаренко    Л.О. Донець   	
Повний текст постанови складено  01.07.2020 року